Дата документу 01.09.2021 Справа № 937/1104/21

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 937/1104/21 Головуючий у 1 інстанції: Юрлагіна Т.В. 
Провадження № 22-ц/807/1907/21 Суддя-доповідач: Маловічко С.В. 

П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 вересня 2021 року                                                 м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого: Маловічко С.В.
суддів:        Гончар М.С.
                       Подліянової Г.С.
при секретарі: Бєловій А.В. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , за участю третьої особи – квартирно-експлуатаційного відділу м. Запоріжжя, про визнання незаконним та скасування рішення житлової комісії, наказу командира військової частини та поновлення на квартирному обліку,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконним та скасування рішення житлової комісії, наказу командира військової частини та поновлення на квартирному обліку

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ОСОБА_1 після закінчення Харківського військового університету з 26.08.1998 по теперішній час проходить військову службу в місті Мелітополь Запорізької області у військовій частині НОМЕР_2 , яка є правонаступником військових частин НОМЕР_3 та НОМЕР_4 . На підставі рапорту від 05.08.1998 та довідки від 04.06.1998 №773/ж про незабезпечення житловою площею житловою комісією військової частини НОМЕР_3 його було зараховано на квартирний облік у військовій частині НОМЕР_3 з 05.08.1998. У в зв`язку з одруженням рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 16.06.2005 № 4 було внесено зміни в списки військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , які потребують поліпшення житлових умов, з 23.05.2005 складом сім`ї з двох осіб. Рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 09.06.2006 № 12 ОСОБА_1 був внесений до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання житлових приміщень з 11.11.2005 зі складом сім`ї з двох осіб. У в зв`язку з народженням дитини рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 14.01.2008 № 14 було внесено зміни в списки військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , які потребують поліпшення житлових умов, з 26.07.2007 зі складом сім`ї з трьох осіб. 
У листопаді 2020 року позивачу стало відомо, що йому змінили дату зарахування на квартирний облік (облік осіб та членів їх сімей, які набули право та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання (загальна черга) з 05.08.1998 на 11.05.2000 з невідомих причин. 24 листопада 2020 року позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 , щоб йому надали документи, на підставі яких змінили дату зарахування на квартирний облік. На цей рапорт була надана відповідь від 27.01.2021 № 83 з копією витягу з протоколу військової частини НОМЕР_1 від 22.01.2008 № 15. Цим протоколом на підставі листа КЕВ м. Запоріжжя від 15.01.2008 № 79 ОСОБА_1 зарахували на квартирний облік з 11.05.2000, оскільки у м. Мелітополь за адресою військова частина НОМЕР_1 ОСОБА_1 зміг зареєструватися лише 11.05.2000. 
Позивач вказував, що наявність чи відсутність прописки не може бути підставою для визнання будь-якого житлового права та не є підставою для зняття з квартирного обліку або переміщення у черзі. Порядок обліку військовослужбовців, які проходять військову службу у Збройних Силах України, на момент зарахування його на квартирний облік 05 серпня 1998 року визначався Положенням про порядок забезпечення житловою площею у Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністра оборони України від 03.02.1995 № 20. Цим наказом було передбачено, що всі питання, пов`язані із забезпеченням жилою площею військовослужбовців, вирішується за місцем проходження ними служби. Військовослужбовців беруться на квартирний облік рішенням житлової комісії військової частини, затвердженим командиром військової частини. В рішенні вказується дата прийняття на облік, склад сім`ї, підстави для прийняття на облік, вид черги надання житлових приміщень (загальна черга, в першу чергу), а у випадку відмови в прийнятті на облік – підстави відмови з посиланням на відповідну норму житлового законодавства. Датою постановки на квартирний облік вважається день, коли було винесено рішення житловою комісією військової частини про прийняття на квартирний облік. День прийняття на квартирний облік визначає місце військовослужбовця на одержання житлового приміщення. Житлові комісії у військових частинах утворюються з метою правильного обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, розподілу та використання житлової площі в гарнізонах та військових частинах (наказ Міністра оборони України від 17.11.1992 №193). Він є військовослужбовцем і проходить дійсну військову службу у Збройних Силах України з 31.07.1993, квартирний облік здійснюється за місцем роботи (служби) - у військових частинах за рішенням житлової комісії.
Посилаючись на вказані обставини просив визнати незаконним та скасувати рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 22 січня 2008 року № 15 в частині зарахування на квартирний облік капітана ОСОБА_1 з 11 травня 2000 року та просив зобов`язати житлову комісію військової частини НОМЕР_2 поновити ОСОБА_1 та членів сім`ї: дружину ОСОБА_2 , 1982 року народження, доньку ОСОБА_3 , 2007 року народження, на квартирному обліку (обліку осіб та членів їх сімей, які набули право та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання (загальна черга) з 05 серпня 1998 року.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 березня 2021 року позов задоволено у повному обсязі.
Визнано незаконним та скасовано рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 22 січня 2008 року № 15 в частині зарахування на квартирний облік капітана ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 11 травня 2000 року.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 в особі житлової комісії поновити ОСОБА_1 та членів його сім`ї: дружину ОСОБА_2 , 1982 року народження, доньку ОСОБА_3 , 2007 року народження, на квартирному обліку (обліку осіб та членів їх сімей, які набули право та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання (загальна черга)) з 05 серпня 1998 року.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що відповідно до п. 15 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм житлових приміщень в Українській РСР, на квартирний облік беруться потребуючи поліпшення житлових умов громадяни, які постійно проживають, а також прописані у даному населеному пункті, позивача було зміщено в обліку через порушення ним порядку зарахування на квартирний облік, просила скасувати рішення суду та відмовити в задоволенні позову.
Сторони, будучи належним чином повідомленні про судове засідання 01 вересня 2021р., до цього судового засідання не з`явились, клопотань про відкладення справи не надали, про причини неявки не повідомили, тому справу розглянуто у відповідності до вимог ч. 2 статі 372 ЦПК України за їх відсутності. 

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Судом встановлено судом, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в м. Мелітополі Запорізької області у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 №179 від 09.02.2020 /а.с.6/.

Згідно витягу з особової справи майора ОСОБА_1 , призваного на військову службу 31.07.1993 Куйбишевським РВК Запорізької області: з 31.07.1988 по 26.06.1998 – курсант; з 26.06.1998 по 10.08.1993 зарахований у розпорядження заступника Міністерства оборони України – Командувача ВПС України; з 10.08.1998 по 01.09.1999 – начальник групи засобів; з 01.09.1999 по 29.11.2000 начальник радіоцентру вузла зв`язку; з 29.11.2000 по 28.11.2002 – командир групи радіонавігації та посадки літаків радіотехнічного центру (забезпечення польотів) батальйону зв`язку та радіотехнічного забезпечення; з 28.11.2002 по 15.09.2003 – начальник групи радіонавігації та посадки літаків радіотехнічного центру (забезпечення польотів) батальйону зв`язку та радіотехнічного забезпечення; з 15.09.2003 по 21.10.2014 - начальник групи радіонавігації та посадки літаків радіотехнічного центру (забезпечення польотів) батальйону зв`язку та радіотехнічного забезпечення; з 21.10.2004 по 11.02.2008 – начальник вузла радіотехнічного забезпечення батальйону зв`язку та радіотехнічного забезпечення; з 11.02.2008 по 27.11.2009 - начальник вузла радіотехнічного забезпечення батальйону зв`язку та радіотехнічного забезпечення; з 27.11.2009 по 17.12.2010 – офіцер відділення з виховної роботи; з 17.12.2010 по 27.12.2013 – старший офіцер відділення з виховної роботи; з 27.12.2013 по 16.03.2017 – старший офіцер відділення по роботі з особовим складом; з 16.03.2017 по теперішній час – старший офіцер відділення морально-психологічного забезпечення /а.с.7/.

Згідно довідки Харківського військового університету ОСОБА_1 за період навчання у Харківському військовому університеті житловою площею не забезпечувався /а.с.8/.
Згідно рапорту ОСОБА_1 від 05 серпня 1998 року, поданого на ім`я командира військової частини НОМЕР_3 , ОСОБА_1 просить включити його в списки для отримання житла /а.с.9/
Згідно витягу з протоколу від 09 жовтня 1998 року № 6, у відповідності до рапорту та наданих документів зараховано ОСОБА_1 на квартирний облік з 05 серпня 1998 року зі складом сім`ї з 2 осіб: дружина ОСОБА_2 , 1982 року народження /а.с.10/.
Згідно витягу з протоколу від 16.06.2005 року № 4, у відповідності до рапорту та наданих документів ОСОБА_1 в зв`язку з укладенням шлюбу внести зміни в списки військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , які потребують поліпшення умов з 23 травня 2005 року з складом сім`ї з 2 осіб: дружина ОСОБА_2 , 1982 року народження /а.с.11/.
Згідно витягу з протоколу від 14.01.2008 року №14, у відповідності до рапорту та наданих документів ОСОБА_1 в зв`язку з народженням дитини внести зміни в списки військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , які потребують поліпшення умов з 26 липня 2007 року з складом сім`ї з 3 осіб: дружина ОСОБА_2 , 1982 року народження, донька ОСОБА_3 , 2007 року народження /а.с.12/.
Згідно витягу з протоколу від 22 січня 2008 року №15 при розгляді листа тво Начальника КЕВ м. Запоріжжя від 15.01.2008 року №79 щодо пропозиції стосовно деяких військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , які знаходяться на квартирному обліку, постановлено на підставі чинного законодавства, п. 15 «Правил обліку громадян…» та рекомендацій КЕВ м. Запоріжжя зарахувати на квартирний облік капітана ОСОБА_1 – 11.05.2000 року /а.с. 15/.
Саме незаконність зміни дати постановки його на квартирний облік оскаржує позивач у цій справі. 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що наявність чи відсутність прописки не може бути підставою для визнання будь-якого житлового права та не є підставою для зняття з квартирного обліку або переміщення у черзі.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції. 
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 40 ЖК України та п. 26 «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень» громадяни знімаються з квартирного обліку у випадку поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення.
За приписами пункту 8 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 року № 470, квартирний облік здійснюється, як правило, за місцем проживання громадян у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів. Облік громадян, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, що мають житловий фонд і ведуть житлове будівництво або беруть пайову участь у житловому будівництві, здійснюється за місцем роботи, а за їх бажанням – також і в виконавчому комітеті Ради народних депутатів за місцем проживання.
Пунктом 11 Положення про порядок забезпечення жилою площею у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 23 грудня 1992 року № 220 (та в подальшому викладеного в новій редакції на підставі наказу Міністра оборони України від 03 грудня 1995 року № 20) визначено, що військовослужбовці беруться на квартирний облік рішенням житлової комісії військової частини, затвердженим командиром військової частини. На засіданні комісії має право бути присутнім військовослужбовець, відносно якого вирішується питання прийняття на квартирний облік. В рішенні вказується дата прийняття на облік, склад сім`ї, підстави для прийняття на облік, вид черги надання житлових приміщень (загальна черга, в першу чергу), а у випадку відмови в прийнятті на облік – підстави відмови з посиланням на відповідну норму житлового законодавства. Датою постановки на квартирний облік вважається день, коли було винесене рішення житловою комісією військової частини про прийняття на квартирний облік. День прийняття на квартирний облік визначає місце військовослужбовця на одержання житлового приміщення.
Відповідно до п. 22 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 року № 470, громадяни вважаються взятими на квартирний облік: у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів – з дня винесення рішення виконавчого комітету, за місцем роботи – з дня винесення спільного рішення адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації і відповідного профспілкового комітету, затвердженого виконавчим комітетом місцевої Ради
Отже, враховуючи приписи п. 11 Положення про порядок забезпечення жилою площею у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 23 грудня 1992 року № 220, та аналогічні положення п. 22 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 року № 470, вбачається, що датою постановки позивача на квартирний облік є дата винесення рішення житловою комісією військової частини, а тому саме з 05 серпня 1998 року має визначатись черговість надання жилого приміщення позивачу за часом постановки його на облік.
Пунктом 1 вказаного Положення визначено, що за рахунок житлових фондів Міністерства оборони України забезпечуються житлом військовослужбовці та члени їх сімей, які проходять військову службу у військових частинах, в установах, на підприємствах, в організаціях, військових начальних закладах, військових комісаріатах.

Всі питання, пов`язані із забезпеченням жилою площею військовослужбовців, вирішуються за місцем проходження ними служби згідно з п. 35 Положення. 

На кожного військовослужбовця, взятого на квартирний облік, оформляється облікова справа, у якій знаходяться необхідні документи: рапорт про прийняття на квартирний облік, довідка з місця проживання про склад сім`ї та прописку, довідка про те, чи перебувають члени сім`ї на квартирному обліку за місцем роботи. 

Інші документи, при потребі, житлові комісії запитують через командирів військових частин у відповідних державних органів, установ, організацій.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що вказана норма, як і пункту 22 «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень», так і Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України, яке затверджене наказом Міністерства оборони України № 220 від 23.12.1992 року, що діяло на момент прийняття рішення житловою комісією, не ставить в залежність постановку на квартирний облік від дня реєстрації в населеному пункті, а лише визначає перелік документів, які повинні додаватись до заяви та знаходитися у обліковій справі.
Погоджуючись з висновками суду першої інстанції, судова колегія враховує, що позивачем надані належні докази його постановлення на квартирний облік саме у 1998 році.
Таке перебування позивача на квартирному обліку не заперечувалося протягом всього часу перебування на обліку, законність постановки на квартирний облік не оскаржувалася відповідачем.
Поновлюючи порушені житлові права позивача, суд першої інстанції виходив також з приписів чинного законодавства, констатуючи, що наявність чи відсутність прописки не може бути підставою для визнання будь-якого житлового права та не є підставою для зняття з квартирного обліку або переміщення у черзі.
Посилання Військової частини НОМЕР_1 в апеляційній скарзі на порушення порядку при прийнятті позивача на облік не підтверджені жодними доказами.
Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як передбачено ст.ст. 76,77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до ст.ст. 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
За приписами ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Як установлено ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. 
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. 
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчинення нею процесуальних дій.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що перенесення дати зарахування на квартирний облік позивача з 05 серпня 1998 року на дату його реєстрації в м. Мелітополі – 11 травня 2000 року відповідно до рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 22 січня 2008 є безпідставним та незаконним, окіль-
ки обмежує право позивача в реалізації права на поліпшення житлових умов.
Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.
Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить. 
Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення. 

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 березня 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 03 вересня 2021 року.

Головуючий:                 Маловічко С.В.

Судді:         Гончар М.С.

               Подліянова Г.С.