Дата документу 02.08.2021 Справа № 323/3110/20

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 323/3110/20 Головуючий у 1-й інстанції:Мінаєв М. М.
 
провадження № 22-ц/807/1737/21   Суддя-доповідач: Маловічко С.В. 

                                                       
П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 серпня 2021 року                                                         м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого: Маловічко С.В.
суддів:        Гончар М.С.
                       Подліянової Г.С.

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» у особі представника Крилової Олени Леонідівни на рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 23 лютого 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.01.2018р. між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір без номеру шляхом подання відповідачем позивачу відповідної заяви про отримання банківських послуг.За умовами договору між сторонами відповідач отримав від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.Відповідач користувався кредитними коштами, але порушив вимоги кредитного договору, а саме, не виконував в обумовлені строки зобов`язання щодо сплати кредиту. У зв`язку з цим, станом на 26.10.2020р. виникла заборгованість відповідача за кредитним договором у розмірі 12204,54 грн., в тому числі: 8115,81 грн. основної суми кредиту, 3533,09 грн. процентів за користування кредитними коштами та 555,64 грн. процентів, нарахованих згідно ст. 625 ЦК України, яку позивач просив стягнути з відповідача .
Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 23 лютого 2021 року позов задоволено частково.
Стягнуто з  ОСОБА_1  на користь АТ КБ «Приватбанк» грошову суму у розмірі 2190,91 грн., в тому числі: 2185,45 грн. – тіло кредиту, 5,46 грн. – відсотки за ст.. 625 ЦК України.
В іншій частині позовних вимог – відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, АТ КБ «ПриватБанк» у особі представника Крилової О.Л. подало апеляційну скаргу, в якій,посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, порушенням судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, якимці позовні вимоги задовольнити повністю. Рішення в частині стягнутих судом сум заборгованості банком не оскаржується.

Відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу не надійшло, хоча копію апеляційної скарги відповідачем отримано 10.04.2021р. Проте в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційному порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.
Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зі змісту статті 274 ч. 1 п.1 ЦПК України встановлено, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, до яких віднесено справи з ціною позову, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 

Тому, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скаргане підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Судом встановлено, що в позовній заяві банк вказував, що відповідно до анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку від 12.01.2018 відповідач отримала кредит. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, складає між нею та банком договір, що підтверджується її підписом у заяві від 12.01.2018.

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість відповідача за вказаним договором станом на 26.10.2020р.становить 12204,54 грн., в тому числі: 8115,81 грн. основної суми кредиту, 3533,09 грн. процентів за користування кредитними коштами та 555,64 грн. процентів, нарахованих згідно ст. 625 ЦК України.

До кредитного договору банком додано копію анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, яка підписана сторонами, витяг з тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна", витяг з Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку.

Оцінивши вказані документи, суд дійшов наступного.
Як вбачається із вищевказаної анкети-заяви, остання містить фактично анкетні дані ОСОБА_1 , підпис позичальника та датована 12 січня 2018 року (а.с. 11). У зазначеній Анкеті-заяві не зазначено обраний відповідачем вид кредитної картки, а також не вказано суму кредитного ліміту, не визначено процентної ставки по кредиту, комісії, а також розмір пені і штрафу.
Так, у вказаній Анкеті-заяві зазначено, що підписант згоден з тим, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між клієнтом і банком договір про надання банківських послуг.

При цьому, суд зазначив, що Анкета-заява не містить посилань на конкретні умови користування кредитом та його погашення, порядок нарахування та сплати відсотків за користування кредитом, інших умов кредитного договору, а Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи банку суд не визнав складовими кредитного договору, оскільки вони не підписані відповідачем.

Як випливає з матеріалів справи, в період між 12.01.2018р. та 26.10.2020р. відповідач використала доступних їй за допомогою платіжної картки коштів на загальну суму 6736,00 грн., а поповнила цю картку за цей же період грошовими коштами на загальну суму 4550,55 грн., тобто на 2185,45 грн. менше, ніж було знято кредитних коштів.

Зважаючи на вказані обставини та посилаючись на правовий висновок у постанові ВП ВС від 03.07.2019р. (провадження № 14-131цс19), суд задовольнив вимоги позивача щодо стягнення фактично отриманих та не повернутих коштів в розмірі 2185,45 грн.

В апеляційній скарзі банк зазначає, що відсутність підпису позичальника під Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами не означає, що відповідач не ознайомлена з ними, а також, що вона не приєдналась до них, оскільки укладений у такій формі договір саме є договором приєднання.

Перевіривши вказані доводи, колегія вважає ці ствердження неспроможними з огляду на таке.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги щодо розміру і порядку нарахування процентів, пені, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором б/н від 12.01.2018р., посилався також на "Умови та правила надання банківських послуг", "Правила користування платіжною карткою" і "Тарифи банку", як невід`ємні частини спірного договору.
Але колегія суддів погоджується із оцінкою, наданою цим документам судом першої інстанції, та зробленим на її підставі висновком, що позивачем не підтверджено укладення кредитного договору саме на тих умовах, які заявлені банком у позовній заяві.

У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку. Крім того, Анкета-заява містить згоду відповідача на отримання примірника договору шляхом роздрукування з офіційного сайту позивача, а також зобов`язання відповідача регулярно ознайомлюватись із змінами Умов та Правил надання банківських послуг на офіційному сайті позивача.

Водночас Анкета-заява не містить жодних відомостей про розмір кредитного ліміту, процентну ставку за користування кредитом, строк кредитування, ставки штрафу, пені та комісії тощо.
Позивач додав також до позовної заяви Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, повні версії яких розміщені на сайті https://privatbank.ua. При цьому зазначені документи не містять підписів сторін та дати їх складання.
Крім того, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати беззаперечною складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ним нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в Анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року № 14-131цс19, яку обґрунтовано та відповідно до приписів ст. 263 ЦПК України враховано судом при розгляді справи.

Колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) могли неодноразово змінюватись самим АТ КБ "ПриватБанк" в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату конкретних відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з Умов та Тарифи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Відтак, суд правильно визнав, що доведеною в такому випадку є лише сума кредиту, яка фактично використана відповідачем, але не повернута банку, тому стягнув її з відповідача на користь банку. Отже, сума заборгованості по відсоткам в такому разі стягнута бути не може, оскільки ставка відсотків та взагалі її нарахування не узгоджені між сторонами у справі.
Вскарзі банку також зазначається про доцільність стягнення з відповідача відсотків, нарахованих за ст. 625 ЦК України.

Колегією встановлено, що банк, пред`являючи вимоги про погашення існуючої заборгованості по кредиту, просив, у тому числі, крім тіла кредиту стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України у розмірі 555,64 грн.
Такі відсотки банк визначав як обумовлені Умовами та правилами надання банківських послуг та визначив їх розмір у ставці 86,4 % - для картки «Універсальна».

Вирішуючи питання щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 555,64 грн. процентів, нарахованих в порядку ст. 625 ЦК України, апеляційний суд виходить з такого.

Нарахувавши відповідачу вказану суму лише у березні 2020 року, позивач посилається на те, з 01.03.2019р. були внесені зміни до Умов та Правил надання банківських послуг в частині нарахування відсотків, а саме, відповідно до п. 2.1.1.2.12 Умов в разі порушення зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати процентів тощо, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнт зобов`язується сплачувати проценти від суми неповернутого у строк кредиту відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України за ставкою 86,4% для картки «Універсальна».

Однак ця норма Умов та правил надання банківських послуг не може бути застосована до відповідача, оскільки, як встановлено раніше, вони не є договором з відповідачем, і внесення змін до них в односторонньому порядку не породжує зобов`язань у відповідача.

Водночас в силу дії самої ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач має право на отримання 3% річних від суми заборгованості за період, протягом якого він здійснював відповідні нарахування.
Але, беручи до уваги висновок суду про розмір заборгованості за основною сумою кредиту та період, за який позивачем нараховувались проценти в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України (за один місяць - березень 2020 року), сума таких процентів, яка підлягає стягненню, становить 5,46 грн. ((2185,45 грн. * 3,00% річних) / 12).

Ці обставини правильно встановлені судом першої інстанції, а тому зміні в частині визначеної судом суми до стягнення згідно з ч. 2 статті 625 ЦК України в бік її збільшення рішення суду не підлягає. 
Інші доводи апеляційної скарги АТ Комерційний банк "ПриватБанк" суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер і правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами, не вбачає.
Керуючись ст.ст. 375, 381- 384, 389, 390  ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» у особі представника Крилової Олени Леонідівни залишити без задоволення.

Рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 23 лютого 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лишеу випадку, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальнезначення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково

Постанова прийнята, складена та підписана 02 серпня 2021 року.

Головуючий:                                                                         Маловічко С.В.

Судді:                                                                                         Гончар М.С.

                               Подліянова Г.С.