КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

П О С Т А Н О В А 

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2021 року                                                                                                       місто Київ
єдиний унікальний номер справи: 362/1787/21                                            
номер провадження: 33/824/3356/2021                        
Суддя Київського апеляційного суду Верланов С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 травня 2021 року,
В С Т А Н О В И В:
Постановою судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від                          28 травня 2021 року  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн 00 коп.
Цією ж є постановою стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі                 454 грн 00 коп.    
Як зазначено в постанові судді, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №505767 від 20 березня 2021 року встановлено, що ОСОБА_1 , будучи  адміністратором розважального закладу - клубу «Дізель», 20 березня 2021 року о                        02 год 00 хв. ночі не вжив заходів щодо закриття цього клубу для відвідувачів, чим допустив порушення п.п.9 п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби     COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2», в редакції 06 березня 2021 року, що діяла на час вчинення адміністративного правопорушення. Тому в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст. 44-3 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою судді першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 травня 2021 року, скасувати цю постанову судді першої інстанції та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі за ч.1 ст.44-3 КУпАП щодо нього на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю  в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на невідповідність висновків судді обставинам справи, порушення  норм матеріального та процесуального права.  
Щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 зазначає, що судовий розгляд був проведений за його відсутності, а тому він не був обізнаний про прийняте судом рішення. Зазначає, що він отримав оскаржувану постанову судді лише 03 липня 2021 року, що підтверджується трекером AT «Укрпошта», а  апеляційну скаргу він подав 13 липня 2021 року, тобто в межах десятиденного строку з дня отримання повного судового рішення. Посилаючись на викладені обставини та керуючись положеннями ч.2 ст.294 КУпАП, ОСОБА_1 вважав, що строки на подання апеляційної скарги на постанову судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 травня 2021 рокуним пропущені з поважних причин.
В обгрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує на те, що пунктом 3 вказаної вище постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 встановлено заборону роботи суб`єктів господарювання, які на відповідних правових засадах приймають відвідувачів, та отримують дохід від здійснення підприємницької діяльності. Таким чином вважає, що відповідальність за порушення вимог щодо заборони роботи суб`єктів господарювання, які приймають відвідувачів, не можуть нести працівники таких суб`єктів господарювання, так як вони не здійснюють господарську діяльність та не відповідають за дії суб`єкта господарювання, у якому працюють. Натомість ні протокол про адміністративне правопорушення, ні матеріали справи, не містять жодних належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання та всупереч вимог законодавства допустив роботу нічного клубу, роботу якого заборонено в період дії карантину, та тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.44-3 КУпАП. Вказує, що у даному випадку суд перебрав на себе функції обвинувача, визнавши його винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП без належних на те доказів і підстав. Тому вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, у зв`язку з чим в силу положень п.1 ст.247 КУпАП провадження у даній справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
25 серпня 2021 року на адресу Київського апеляційного суду надійшло клопотання ОСОБА_1 від 19 серпня 2021 року, в якому він просить долучити до матеріалів справи  письмові докази, а саме: витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань код № 249241977045 від 30 вересня 2020 року; довідку з Пенсійного Фонду України від 17 вересня 2020 року; квитанцію про сплату судового збору, посилаючись на те, що розгляд справи у суді першої інстанції здійснювався без його участі, а тому ним не були долучені до матеріалів справи докази на підтвердження того, що він не є суб`єктом підприємницької діяльності та не перебуває у трудових відносинах з власником/орендарем приміщення нічного клубу «Дизель» (а.с.46-57).
Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення йому судової повістки (а.с.58). Клопотання про відкладення розгляду справи ОСОБА_1  до апеляційного суду не подав. 
Зважаючи на положення ч.2 ст.268 ЦПК України, якою передбачено, що під час відсутності  особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, апеляційний суд визнав неявку ОСОБА_1 такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.   
Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про поновлення процесуального строку та задоволення апеляційної скарги з таких підстав.
З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у судове засідання, яке призначене судом на 28 травня 2021 року о 10 год 00 хв., не з`явився. 
Згідно з ч.1 ст.285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. 
Відповідно до супровідного листа від 01 червня 2021 року на адресу ОСОБА_1 була направлена судом першої інстанції копія постанови судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 травня 2021 року (а.с.19), яку ОСОБА_1 отримав 03 липня 2021 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.22). 
З матеріалів справи вбачається, що апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 направив до суду першої інстанції через засоби поштового зв`язку 13 липня 2021 року (а.с.23-39).
Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7та частиною першою статті 287 цього Кодексу. 
Згідно з приписами ст.289 КУпАП, в разі пропуску строку на оскарження постанови суду з поважних причин цей строк за завою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом, правомочним розглядати скаргу.
З урахуванням викладеного вище, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи клопотання про поважність причин пропуску ОСОБА_1 строку на оскарження постанови судді є обґрунтованими, а тому пропущений строк на оскарження постанови судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 травня 2021 рокупідлягає поновленню.
Щодо доводів апеляційної скарги про скасування постанови судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 травня 2021 року та закриття провадження у справі за ч.1 ст.44-3 КУпАП щодо ОСОБА_1  на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП,то вони підлягають задоволенню з таких підстав.
Згідно з ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
У відповідності до положень ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Зазначені завдання реалізуються шляхом вчинення низки процесуальних дій органами (посадовими особами), уповноваженими розглядати справи про адміністративні правопорушення. Передусім це з`ясування наявності факту вчинення правопорушення, установлення особи, що вчинила правопорушення, чи винна ця особа і чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Згідно з вимогами ст.ст. 278, 280 КУпАП суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. перевіркою матеріалів.
Однак, перевіркою справи про адміністративне правопорушення встановлено, що даних вимог закону суддею першої інстанції дотримано не було. 
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №505767 від 20 березня 2021 року вбачається, що 20 березня 2021 рокуо 02 год 00 хв. у місті Васильків по вул.Соборна, 66, ОСОБА_1 , будучи адміністратором нічного клубу «Дізель», не зачинив даний заклад для відвідувачів, внаслідок чого порушив п.п.9 п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби  COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2», чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 44-3 КУпАП (а.с.2).
Частиною 1 ст. 44-3 КУпАП (в редакції станом на 20 березня 2021 року) передбачена відповідальність фізичних та посадових осіб за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
Об`єктивна сторона правопорушення полягає, зокрема, в порушенні особою (яка є суб`єктом правопорушення) правил щодо карантину людей, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року, карантин - це адміністративні та медико - санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.
Згідно з положеннями ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року передбачено, що карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.
Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України.
Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.
У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності. До відміни карантину його територію можуть залишити особи, які пред`явили довідку, що дає право на виїзд за межі території карантину.
Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.
Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби»  COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS - CoV-2», в редакції, яка діяла на час вчинення правопорушення,  на усій території України встановлено карантин з 19 грудня 2020 року по 30 квітня 2021 року.
Згідно з п.п.9 п.3 цієї постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року №1236 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України № 104 від 17 лютого 2021 року) з 24 лютого 2021 року на території України встановлюється «жовтий» рівень епідемічної небезпеки, відповідно до якого забороняється проведення дискотек, робота розважальних закладів (нічних клубів), діяльність закладів громадського харчування (ресторанів, кафе, барів, закусочних, їдалень, кафетеріїв, буфетів тощо) з організацією дозвілля, у тому числі проведення святкових заходів, банкетів, майстер-класів, публічних подій тощо.
Відповідно до ст.41 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.  
Згідно зі ст.14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.
Відповідно ч.ч. 1,2 ст.55 ГК України суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.
Згідно з положеннями ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка  притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Проте працівниками поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не встановлено та не надано доказів того, що ОСОБА_1  є суб`єктом господарської діяльності у розумінні ст.55 ГК України, що істотно впливає на встановлення наявності в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого        ч.1 ст.44-3 КУпАП, оскільки відповідальність за порушення вимог щодо заборони роботи суб`єктів господарювання, які приймають відвідувачів, не можуть нести працівники таких суб`єктів господарювання, так як вони не здійснюють господарську діяльність та не відповідають за дії суб`єкта господарювання, у якому працюють.
Суд першої інстанції, визнаючи винним ОСОБА_1  за ч.1 ст.44-3 КУпАП, не звернув уваги на допущені порушення та не вжив заходів щодо їх усунення.
Апеляційний суд вважає, що посилання судді першої інстанції у оскаржуваній постанові на відеозапис з бодікамери поліцейського, згідно  якого ОСОБА_1  при складанні працівником поліції протоколу пояснив, що він тимчасово є адміністратором, на вимогу працівника поліції закрити розважальний заклад та розпустити людей ніяких заперечень та зауважень, що це не входить в його повноваження, не виказував та зазначив, що відповідно до розпорядження Васильківської міської ради заклад буде закрито з наступного дня, а на даний час він працює законно (а.с.5), є помилковими, оскільки цей відеозапис не є належним та допустимим доказом того, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарської діяльності у розмінні ст.55 ГК України та, відповідно, є суб`єктом відповідальності за ч.1 ст.44-3 КУпАП. 
Разом з тим, з наданих ОСОБА_1 апеляційному суду письмових доказів, а саме: витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань код № 249241977045 від 30 вересня 2020 року та довідки з Пенсійного Фонду України від 17 вересня 2020 року, беззаперечно вбачається, що він не є суб`єктом підприємницької діяльності та не перебуває в трудових відносинах з власником/орендарем приміщення нічного клубу «Дизель» (а.с.48-55).
Враховуючи наведене вище та приймаючи до уваги відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за ч.1 ст.44-3 КУпАП, постанова судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 травня 2021 року щодо ОСОБА_1 підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 травня 2021 року, відповідно до якоїОСОБА_1  притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого  ч.1 ст.44-3 КУпАП- скасувати, а провадження у справі щодо нього - закрити, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП. 
Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
 
Суддя Київського
апеляційного суду                                                                          С.М.Верланов