ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
20 липня 2021 року           справа №200/44/21-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гаврищук Т.Г., суддів: Блохіна А.А., Гайдара А.В.,
за участю секретаря судового засідання Антонюк А.С.,
за участю позивача: не з`явився
представника відповідача: Кравченко О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 березня 2021 р. у справі № 200/44/21-а (головуючий І інстанції Хохленков О.В., повний текст складено 23.03.2021 року у м.Слов`янськ Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання нарахованого податкового боргу про сплату орендної плати за змелю з фізичних осіб та штрафних санкцій протиправним, скасування та корегування податкового боргу по особистому рахунку,-

                                                     УСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання нарахованого податкового боргу про сплату орендної плати за землю з фізичних осіб та штрафних санкцій протиправними, скасування нарахованого податкового боргу про сплату орендної плати за землю з фізичних осіб та штрафні санкції (а.с. 2-4).
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 22 березня 2021 року позов задоволено. Визнано дії Державної податкової служби України у Донецькій області пов`язані з нарахуванням податкового боргу про сплату орендної плати за землю з фізичних осіб та штрафних санкцій в розмірі 4184,40 грн. протиправними. Скасовано нарахований податковий борг про сплату орендної плати за землю з фізичних осіб та штрафні санкції в розмірі 4184,40 грн. (а.с. 90-94).
В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Відповідач вважає, що судом першої інстанції безпідставно було застосовано до спірних правовідносин положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VII, який не є спеціальним законом з оподаткування. Судом не враховано, що оскільки самостійно задеклароване зобов`язання не було сплачено позивачем у встановлений строк, таке зобов`язання набуло статусу узгодженого податкового боргу, а тому відсутні підстави для задоволення позову.
Позивач у відзиві проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважає що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено судом відповідно до норм матеріального та процесуального права на підставі повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, рішенням Авдїївської міської ради № 5/47-1024 від 30.07.2009 року позивачеві продовжено строк дії Договору оренди земельної ділянки площею 0,0196 га, розташовану за адресою : АДРЕСА_1 строком до 02.07.2012 року (а.с. 19-20).
Додатковою угодою від 25.06.2012 року про поновлення договору оренди землі від 07.09.2009 року між Авдіївською міською радою та позивачем продовжено строк дії Договору оренди земельної ділянки площею 0,0196 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 до 02.07.2015 року (а.с. 71-75).
Згідно з податкової декларації з плати за землю за 2014 рік, яка подана 18.02.2014 року№1400001046, позивачем самостійно визначена щомісячна плата за земельну ділянку в розмірі 732,02 грн., а річна 8784,13 грн.
Відповідно до даних інтегрованої картки платника за позивачем станом на 31.12.2020р. обліковується заборгованість з плати за землю в розмірі 4077,51 грн., пеня 106,89 грн., який виник відповідно до податкової декларації з плати за землю за 2014 рік №1400001046 від 18.02.2014 року за земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 44).
Листом від 07.12.2020р. відповідач повідомив позивача про те, що згідно з даними ІТС «Податковий борг» в інтегрованій картці по коду платежу 18010900 «Орендна плата з фізичних осіб» станом на 06.11.2020р. значиться заборгованість у сумі 4184,40 грн., яка виникла у період з 30.08.2014р. по 19.10.2016р. згідно податкової декларації з плати за землю за 2014 рік від 18.02.2014 року №1400001046 – 4077,51 грн., пеня 106,89 грн.
Наведені обставини сторонами не оспорюються.
Підпунктом 16.1.4 статті 16 Податкового кодексу України визначено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. 
Відповідно до пункту 38.1 статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Згідно пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Нормою пункту 287.3 статті 287 Податкового кодексу України передбачено, що податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.
Указом Президента України № 405/2014 від 14 квітня 2014 року введено в дію рішення РНБО України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення Антитерористичної операції (далі - АТО) на території Донецької і Луганської областей.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VII (надалі Закон №1669) період проведення антитерористичної операції це час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.
Виходячи з наведених приписів, датою початку періоду проведення антитерористичної операції є 14.04.2014року. На час вирішення справи Президентом України Указ про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України не приймався, тобто, період проведення АТО триває.
На виконання Закону №1669 розпорядженнями Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30 жовтня 2014 року та від 02.12.2015р. №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, згідно з додатком до якого, до зазначених населених пунктів належить, зокрема, м. Авдіївка.
Статтею 6 Закону№1669 (в редакції, чинної до 08.06.2016р.) встановлено, що під час проведення антитерористичної операції звільнено суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності. 
Таким чином, суб`єкти господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, в силу норм ст.6 Закону №1669 (чинної до 08.06.2016р.) були звільнені безпосередньо від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності. 
З 08.06.2016р. статтею 6 Закону №1669 (з урахуванням змін, внесених Законом № 1365-VIII від 17.05.2016) передбачено звільнення суб`єктів господарювання від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності в населених пунктах згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону, а саме - перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджені Кабінетом Міністрів України.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. №1085-р (в редакції розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. № 1276-р) затверджено Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та Перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення».
До Переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення включено м. Авдіївка, Донецької області.
Пунктом 38.7 Прикінцевих Положень Податкового Кодексу України передбачено , що не нараховується та не сплачується у період з 14 квітня 2014 року по 31 грудня року, в якому завершено проведення антитерористичної операції та/або операції Об`єднаних сил (ООС), плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки, що розташовані на тимчасово окупованій території та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб.
Не нараховується та не сплачується у період з 14 квітня 2014 року до 29 лютого 2020 року включно плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (крім земель сільськогосподарського призначення), що розташовані на території населених пунктів на лінії зіткнення та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб.
Згідно з даними ІТС «Податковий борг» в інтегрованій картці по коду платежу 18010900 «Орендна плата з фізичних осіб» заборгованість у сумі 4184,40 грн. виникла згідно податкової декларації з плати за землю за 2014 рік від 18.02.2014 року №1400001046 – 4077,51 грн., пеня 106,89 грн. у період з 30.08.2014р..
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про те, що в силу вказаних вище законів, позивач починаючи з 14.04.2014р. був звільнений від сплати орендної плати відповідно до податкової декларації з плати за землю за 2014 рік від 18.02.2014 року №1400001046 за земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим заборгованість по вказаному виду податку у нього відсутня.
Відповідно до пункту 74.1 статті 74 Податкового кодексу України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, зберігається в базах даних Інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем (далі - Інформаційні системи) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику.
Внесення інформації до баз даних Інформаційних систем та її опрацювання здійснюються контролюючими органами.
Наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 р. №422 затверджено Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, який визначає організацію діяльності з ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) (далі - Порядок №422).
Згідно п. 2 розділу І Порядку №422 інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами, а оперативний облік - процес відображення, систематизації та узагальнення первинних показників через їх перетворення в облікові показники в ІКП.
Пунктом 3 розділу І Порядку №422 встановлено, що оперативний облік податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску здійснюється органами ДФС в інформаційній системі органів ДФС.
Відповідальними за достовірність відображення в інформаційній системі органів ДФС первинних показників є працівники структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи (п.4 розділу І Порядку №422).
Суд апеляційної інстанції вважає, що системний аналіз зазначених норм дає підстави вважати, що відображення контролюючим органом в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов`язань створює певні наслідки для платника податків та наявність у останнього матеріально-правового інтересу, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 19.02.2019 у справі №825/999/17, від 26.02.2019 у справі №805/4374/15-а, а подібна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.03.2020 у справі №826/9288/18.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що належним способом захисту прав позивача у спірних правовідносинах буде зобов`язання відповідача відкоригувати облікові показники інтегрованої картки позивача по коду платежу 18010900 «Орендна плата з фізичних осіб» шляхом внесення до неї змін - зменшення суми недоїмки згідно податкової декларації з плати за землю за 2014 рік від 18.02.2014 року №1400001046 в розмірі 4077,51 грн. та пені 106,89 грн.
Частиною 1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для зміни рішення суду першої інстанції.
Керуючись статями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                       ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 березня 2021 р. у справі № 200/44/21-а – задовольнити частково.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 березня 2021р. у справі № 200/44/21-а - змінити.
Абзац третій резолютивної частини рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 березня 2021 р. у справі № 200/44/21-а викласти в наступній редакції:
«Зобов`язати Головне управління ДПС у Донецькій області відкоригувати облікові показники інтегрованої картки ОСОБА_1 по коду платежу 18010900 «Орендна плата з фізичних осіб» шляхом внесення до неї змін - зменшення суми недоїмки згідно податкової декларації з плати за землю за 2014 рік від 18.02.2014 року №1400001046 в розмірі 4077,51 грн. та пені 106,89 грн.».
В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 березня 2021 р. у справі № 200/44/21-а - залишити без змін.
Постанова у повному обсязі складена та підписана 20 липня 2021 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя:                                                                                           Т.Г. Гаврищук

Судді:                                                                                                                 А.А. Блохін

                                                                                                                           А.В. Гайдар