Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
27 липня 2021 року
м. Київ
справа № 462/6095/14-к
провадження № 51-3559 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 
суддів                        ОСОБА_2 ,   ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 24 лютого 2020 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 14 квітня  2021 року у кримінальному провадженні, дані про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12013150050001632,
встановив:
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 24 лютого 2020 року задоволено клопотання прокурора та на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) закрито кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2                          ст. 205 Кримінального кодексу України (далі – КК).
Не погоджуючись з ухвалою місцевого суду обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 подали апеляційні скарги. 
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 14 квітня 2021 року ухвала Шевченківського районного суду м. Львова від 24 лютого 2020 року залишена без зміни, а апеляційні скарги обвинуваченого та захисника – без задоволення. 
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4  порушує питання про перевірку вказаних судових рішень в касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу та додані до неї документи, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Положеннями ч. 2, ч. 3 ст. 4 КК, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.
Згідно з ч. 1 ст. 5 КК закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності.
Відповідно до приписі п. 4 ч. 1 ст.284 КПК кримінальне провадження закривається в разі, якщо набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою. 
Крім того, положення п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК містять імперативні приписи, які не передбачають можливості продовження кримінального провадження, оскільки втрата чинності законом, який раніше визнавав те чи інше діяння кримінальним правопорушенням, унаслідок його скасування чи визнання неконституційним робить подальше кримінальне провадження безпредметним, оскільки відповідне діяння не є злочином за чинним Кримінальним кодексом України. 
Законом України № 101- IХ, який набрав чинності 25 вересня 2019 року, ст. 205 виключено з Кримінального кодексу України.
Як убачається з копій судових рішень доданих до касаційної скарги, місцевий суд, перевіривши доводи, викладені в клопотанні прокурора про необхідність закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 205 КК, дійшов обґрунтованого висновку, що внесені законодавцем зміни до закону про кримінальну відповідальність, а саме виключення ст. 205 з Кримінального кодексу України, призвели до декриміналізації діяння, а тому згідно з приписами ч. 1 ст. 5 КК Закон має зворотну дію у часі та скасовує кримінальну відповідальність у разі наявності дій, пов`язаних з фіктивним підприємством, що відповідно є підставою для прийняття процесуального рішення про закриття кримінального провадження у зв`язку з декриміналізацією.
Переглянувши ухвалу місцевого суду в апеляційному порядку, апеляційний суд дав належну оцінку доводам апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 та з зазначенням докладних мотивів прийнятого рішення, обґрунтовано залишив апеляційні скарги без задоволення, а ухвалу суду без зміни.
Ухвала апеляційного суду належним чином умотивована та відповідає вимогам                 ст. 419 КПК.
Таким чином, оскільки з касаційної скарги захисника ОСОБА_4 та копій судових рішень не вбачається підстав для її задоволення, то згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Враховуючи викладене і керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою                   захисника ОСОБА_4 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 24 лютого 2020 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 14 квітня                  2021 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                       ОСОБА_2                                              ОСОБА_3