ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

«16» липня 2021 року 

м. Харків

справа № 524/7866/20

провадження № 22ц/818/4037/21

 
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого -         Бурлака І.В. (суддя-доповідач),
суддів        -                 Хорошевського О.М., Яцини В.Б.
учасники справи: 
позивач –  ОСОБА_1 , 
відповідач –  ОСОБА_2 
розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 квітня 2021 року в складі судді Латки І.П.
в с т а н о в и в:
У листопаді 2020 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

Позовна заява мотивована тим, що його батьком є ОСОБА_2 та за рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15 серпня 2005 року з нього стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на його утримання до досягнення дитиною повноліття в розмірі ј частини з усіх видів заробітку щомісячно.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 листопада 2011 року у справі № 2-1203/11 ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав.

Зазначив, що в подальшому він змінив прізвище з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ».
Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10 травня 2018 року у справі № 524/1438/18 розмір аліментів зменшено до 1/6 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму, визначеного для дитини відповідного віку, до повноліття.

Вказав, що він продовжує навчання та є студентом 1 курсу Харківського національного університету радіоелектроніки, факультету КІУ денної форми навчання. 

Посилався на те, що навчання платне, він несе витрати на гуртожиток, придбання навчально-методичних посібників, підручників, тощо. При цьому, відповідач перебуває на військовій службі, ще має неповнолітню дитину та сплачує аліменти.

Вважав, що оскільки відповідач сплачував аліменти його матері, то в змозі продовжувати щомісячно сплачувати аліменти в розмірі 1/6 частки від заробітку без погіршення його матеріального стану.

Просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь аліменти в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі заяви до суду і до припинення навчання або до досягнення ним 23 років.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 квітня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 – задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь повнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, аліменти у розмірі 1/8 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з 27 листопада 2020 року і до закінчення навчання ОСОБА_1 , але не довше ніж до 27 листопада 2025 року; стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Не погоджуючись рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити його позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не було враховано та досліджено базові (основні) потреби на його утримання, що за один місяць становлять 8743,00 грн. Вказав, що відповідач має можливість надавати йому матеріальну допомогу, а його позовні вимоги підлягають повному та беззаперечному задоволенню, оскільки є меншими, ніж його базові матеріальні потреби за місяць.

10 червня 2021 року до суду апеляційної інстанції від ОСОБА_2 надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких просив рішення суду залишити без змін. При цьому зазначив, що наразі він проживає однією сім`єю з ОСОБА_6 , яка перебуває на його утриманні. Вказав, що він не відмовляється допомагати матеріально сину і погоджується на виплату аліментів під час навчання, однак не має змоги виплачувати щомісячно 1/6 частини усіх видів заробітку

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу  ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, рішення суду – залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач зобов`язаний та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання в розмірі, визначеному судом.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що батьками ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_8 (а.с.6).

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14 вересня 2005 року у справі № 2-5042/2005 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_9 розірвано, місце проживання сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначено з ОСОБА_3 (а.с.8).

Матеріали справи також містять копію свідоцтва про розірвання шлюбу від 07 листопада 2005 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.9).

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15 серпня 2005 року у справі № 2-5181/2005 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання: сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини з всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 08 липня 2005 року і до досягнення повноліття дитини; ОСОБА_3 в розмірі ј частини з всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 08 липня 2005 року і до досягнення сином ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку (а.с.10).

Заочним рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 листопада 2011 року у справі № 2-1203/11 позбавлено батьківських прав ОСОБА_2 у відношенні його неповнолітнього сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.13-14).

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 10 травня 2018 року у справі № 524/1438/18 зменшено розмір коштів, стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_11 на утримання сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15 серпня 2005 року по справі № 2-5181/2005 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини, з 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно до 1/6 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму, визначеного для дитини відповідного віку, до повноліття дитини; відкликано виконавчий лист про стягнення коштів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданий за рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15 серпня 2005 року по справі № 2-5181/2005 за позовом ОСОБА_12 до ОСОБА_13 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ј частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 08 липня 2005 року і до повноліття (а.с.11-12). 

Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, доповнень № 00018091009 від 23 травня 2017 року ОСОБА_10 змінив прізвище на « ОСОБА_5 » (а.с.7).

05 вересня 2020 року між Харківським національним університетом радіоелектроніки, ОСОБА_7 та матір`ю ОСОБА_8 укладено договір № 163ПК про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом та фізичною особою, за умовами якого університет здійснює за рахунок коштів замовника надання освітньої послуги з підготовки фахівця ступеня бакалавр на рівні державних стандартів та вимог за спеціальністю кібербезпека, освітня програма безпека інформаційних і комунікаційних систем, денної форми навчання.

Пунктом 6.2 цього договору передбачено, що вартість навчання в університеті складає: в 2020/2021 навчальному році – 15 500,00 грн, в 2021/2022 навчальному році – 17 050,00 грн, в 2022/2023 навчальному році – 18 755,00 грн, в 2023/2024 навчальному році – 19 626,00 грн (а.с.20).

Із довідки № 5291 від 13 жовтня 2020 року вбачається , що ОСОБА_7 є студентом І курсу Харківського національного університету радіоелектроніки, факультету КІУ, денне, контракт (а.с.15).

Матеріали справи містять копії квитанцій про сплату ОСОБА_8 7750,00 грн за навчання ОСОБА_7 , а також про сплату ОСОБА_7 2010,00 грн за гуртожиток (а.с.21,22).

З довідки № 1059 від 08 вересня 2016 року вбачається, що старший лейтенант ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 (а.с.26,83).

З довідки про розмір стягнутих аліментів з боржника № 71/1/167 від 29 березня 2021 року вбачається, що з доходу ОСОБА_2 стягуються ще аліменти на користь ОСОБА_14 в розмірі 1/6 частини та за період з вересня 2020 року по лютий 2021 року загальна сума стягнутих аліментів становить 19 967,51 грн (а.с.71).

Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_7 надав копії квитанції про сплату ним за навчання та за гуртожиток, а також довідку № 05/1397 від 27 квітня 2021 року, відповідно до якої ОСОБА_8 за період з жовтня 2020 року по березень 2021 року отримала дохід в розмірі 69 920,74 грн.

Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, що продовжують навчання, є одним із способів захисту їх інтересів, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для життєдіяльності, оскільки на період навчання вони не мають самостійного заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. 

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок щодо застосування статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. 

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд, зокрема, враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дочки, сина суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 червня 2019 року, справа № 199/9339/16-ц, провадження № 61-32330св18.

У випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання).

Такі висновки щодо застосування статті 185 СК України висловлені в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року № 6-1296цс15, у постановах Верховного Суду від 29 січня 2018 року у справі № 622/373/16-ц, провадження № 61-1717 св 18, від 25 лютого 2020 року у справі № 521/4397/17, провадження № 61-39201св18.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_7  досяг 18 років, є студентом Харківського національного університету радіоелектроніки. ОСОБА_7  навчається за контрактом на денній формі, у зв`язку з чим самостійного заробітку не має. Позивач зареєстрований в гуртожитку, у зв`язку з чим оплачує за проживання в ньому.
Отже, встановлені судом обставини справи свідчать про те, що позивач потребує матеріальної допомоги для оплати пов`язаних з навчанням витрат.

Відповідач ОСОБА_2 має ще неповнолітню дитину та сплачує на її утримання аліменти в розмірі 1/6 частини з всіх видів заробітку. При цьому, відповідач перебуває у працездатному віці, перебуває на військовій службі та отримує заробітну плату. Даних про те, що розмір доходів відповідача не дає йому змоги сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, матеріали справи не містять.

Встановивши, що позивач продовжує навчатися у вищому навчальному закладі та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а його батько  ОСОБА_2 перебуває у працездатному віці та працевлаштований, має можливість надавати сину відповідну допомогу, судова колегія вважає, що висновок суду першої інстанції про задоволення позову ОСОБА_7 та стягнення з  ОСОБА_2 аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі 1/8 частини його доходів щомісячно є законним та обґрунтованим, навівши обґрунтування розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, врахувавши матеріальне становище відповідача, стан його здоров`я та наявність інших утриманців.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з  характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Докази та обставини, на які посилається ОСОБА_7 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.
Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат за перегляд справи у апеляційному порядку не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381 – 384, 389 ЦПК України
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 квітня 2021 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий                                                        І.В. Бурлака

Судді                                                                 О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 16 липня 2021 року.