ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

06 вересня 2021 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 750/4661/21
Головуючий у першій інстанції - Рахманкулова І. П.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1272/21

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді Висоцької Н.В.
суддів: Бобрової І.О., Шитченко Н.В.,
сторони: позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 08 липня 2021 року (місце ухвалення - м. Чернігів, дата складання повного судового рішення - 12.07.2021) в частині розподілу судових витрат у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення порядку користування квартирою,
                                      В С Т А Н О В И В:
У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом  до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення порядку користування квартирою. 
В позові позивачка просила встановити порядок відокремленого користування квартирою за АДРЕСА_1 між її власниками, виділивши ОСОБА_1 в користування кімнату «8» площею 12,5 кв.м., лоджію «ІІ» площею 2,8 кв.м., загальною площею 15,3 кв.м., житловою 12,5 кв.м., а ОСОБА_4 та ОСОБА_2 виділити в користування кімнату «4» площею 16,9 кв.м., кімнату «5» площею 7,4 кв.м., лоджію «І» площею 1,5 кв.м., загальною площею 25,8 кв.м., житловою 24,3 кв.м.
Підсобні приміщення квартири передпокій «І» площею 8,2 кв.м., шафа «2» площею 0,9 кв.м., кухня «3» площею 8,5 кв.м., ванна «6» площею 2,6 кв.м., туалет «7» площею 1,0 кв.м. - залишити в спільному користуванні ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .
Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 08.07.2021 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення порядку користування квартирою - задоволено.
Встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_2 , виділивши у користування ОСОБА_1 в користування кімнату «8» площею 12,5 кв.м., лоджію «ІІ» площею 2,8 кв.м., загальною площею 15,3 кв.м., житловою 12,5 кв.м., а ОСОБА_4 та ОСОБА_2 виділити в користування кімнату «4» площею 16,9 кв.м., кімнату «5» площею 7,4 кв.м., лоджію «І» площею 1,5 кв.м.
Підсобні приміщення квартири: передпокій «І» площею 8,2 кв.м., шафу «2» площею 0,9 кв.м., кухню «3» площею 8,5 кв.м., ванну «6» площею 2,6 кв.м., туалет «7» площею 1,0 кв.м. залишити у спільному користуванні всіх співвласників. 
Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 по 454 грн з кожної у відшкодування витрат по сплаті судового збору та по 1500 грн з кожної витрат на правничу допомогу.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду в частині розподілу судових витрат ОСОБА_3 та ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 08.07.2021 в частині судових витрат, та відмовити ОСОБА_1 у стягненні з ОСОБА_2 . ОСОБА_4 відшкодування судових витрат по сплаті судового збору та витрат на правничу допомогу.
У скарзі заявники посилаються на те, що відповідачі жодним чином не порушували законних прав та інтересів позивачки, визнають та не оспорювали прав останньої на користування кімнатою, яку позивачка просила суд виділити у своє користування. У будь-який спосіб сторона позивача про намір зафіксувати у письмовому документі існуючий порядок користування квартирою відповідачів не повідомляла, їм не пропонувалося вирішити дане питання.
Зазначають, що внаслідок безпідставного пред`явлення даного позову відповідачі змушені необґрунтовано нести витрати у виді заявлених до відшкодування судових витрат за вирішення питання про виділення позивачці в окреме користування кімнати, якорю вона користувалась на час пред`явлення позову до суду.
Заявники вважають, що закріплення за особою на праві користування конкретних житлових приміщень квартири, з приводу яких між сторонами немає жодного спору, за рахунок коштів іншої особи не є законним та справедливим у відповідності з принципом верховенства права, закріпленим ст. 8 Конституції України та ст. 3, 10, 263 ЦПК України.
У відзиві на апеляційну скаргу адвокат ОСОБА_1 - Левошко Я.В. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 08.07.2021 залишити без змін, та стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_1 судові витрати (правова допомога) за розгляд апеляційної скарги. В обгрунтування відзиву посилається на те, що відповідачами у їх відзиві, наданому суду першої інстанції, заперечувався факт встановлення порядку користування, натомість позивачкою в судовому засіданні було зазначено, що у неї відсутній доступ до двох кімнат квартири, а може лише користуватись кімнатою «8», тобто відповідачі самовільно зайняли дві кімнати без будь-якого погодження з іншим власником. Крім того, свідок ОСОБА_5 підтвердив факт перешкод в користуванні позивачем квартирою в цілому, а з показань свідка ОСОБА_6 вбачається, що її донька зверталась до ОСОБА_2 неодноразово, щодо користування спірною квартирою, надати ключ від вхідного тамбуру, проте ОСОБА_2 завжди відмовляла позивачці. Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків викладених в рішенні суду першої інстанції. У відзиві адвокат посилається на те, що позивачем понесені витрати на правову допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 5 000,00 грн, докази у підтвердження надання правової допомоги будуть надані пізніше, оскільки ОСОБА_1 перебуває за кордоном та не має змоги підписати відповідні документи, однак існує усна домовленість.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення враховуючи наступне.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Рішення суду в частині задоволених позовних вимог щодо встановлення порядку користування квартирою сторонами не оскаржується та, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.
Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 186/1743/15-ц, яка, зокрема зазначає, у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.
Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду у даній справі лише в частині розподілу судових витрат.
Судом встановлено, що у квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом  до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення порядку користування квартирою. У позові крім вимог позовного характеру позивачка просила стягнути з відповідачів на свою користь судові витрати.
Звертаючись до суду з позовом позивачкою було сплачено судовий збір у розмірі 3620,20 грн, що підтверджується квитанцією (а.с. 1).
Матеріали справи містять копію договору про надання правової (правничої) допомоги від 16.06.2021, укладеного між адвокатом Левошко Я.В. та ОСОБА_1 (а.с. 58), ордер на надання правової допомоги ОСОБА_1 у Деснянському районному суді м. Чернігова адвокатом Левошко Я.В. (а.с. 59), додаткову угоду до договору про надання правової (правничої допомоги) від 14.06.2021 розрахунок суми гонорару за надану правову (правничу) допомогу за Договором про надання правової (правничої) допомоги від 14.06.2021, згідно якого сторони погодили, що адвокат надав довірителю правничу допомогу на суму 5 000,00 грн (а.с. 82), квитанцію № 718402 від 19.06.2021 про сплату наданої правничої допомоги на суму 1500,00 грн (а.с. 81).
Вбачається, що адвокат позивачки - Левошко Я.В. приймала участь в судових засіданнях - 14.06.2021 та 08.07.2021 (а.с. 62, 98-99).
Стягуючи з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 по 454 грн з кожної у відшкодування витрат по сплаті судового збору та по 1500 грн з кожної витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що позов підлягає задоволенню, тому у відповідності до ч. 1, п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір на користь позивачки, та оскільки позивачці правничу допомогу надавала адвокат, судом враховано часткову оплату її послуг, категорію складності справи, витрачений адвокатом час та обсяг наданих послуг.
З висновками суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат погоджується суд апеляційної інстанції враховуючи наступне.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Враховуючи вимогу позову, яка має немайновий характер спору, задоволення позову в повному обсязі, судом першої інстанції у відповідності до вимог ЗУ «Про судовий збір», правильно стягнуто з відповідачів на користь позивачки судовий збір у розмірі по 454 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» - ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою встановлюється у розмірі 0,4 прожиткового мінімуму для працездатної особи.
Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною 2 ст. 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Згідно із частиною третьою вказаної статті ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Як вже зазначалось, матеріали справи містять копію договору про надання правової (правничої) допомоги від 16.06.2021, укладеного між адвокатом Левошко Я.В. та ОСОБА_1 (а.с. 58), ордер на надання правової допомоги ОСОБА_1 у Деснянському районному суді м. Чернігова адвокатом Левошко Я.В. (а.с. 59), додаткову угоду до договору про надання правової (правничої допомоги) від 14.06.2021 розрахунок суми гонорару за надану правову (правничу) допомогу за Договором про надання правової (правничої) допомоги від 14.06.2021, згідно якого сторони погодили, що адвокат надав довірителю правничу допомогу на суму 5 000,00 грн (а.с. 82), квитанцію № 718402 від 19.06.2021 про сплату наданої правничої допомоги на суму 1500,00 грн (а.с. 81).
Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України).
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
З врахуванням критерію розумності та справедливості розміру витрат на правову допомогу колегія суддів апеляційного суду вважає, що місцевим судом правильно стягнуто з відповідачів на користь позивачки судовий збір та витрати на правничу допомогу.
Не обгрунтованими є доводи щодо наявності підстав для відмови у стягненні судового збору та витрат на правничу допомогу враховуючи визнання відповідачами позову та посилання на те, що вони жодним чином не порушували законних прав та інтересів позивачки, та не повідомлення їх про встановлення порядку користування квартирою, оскільки такі твердження спростовуються матеріалами справи, а саме з відзиву на позовну заяву (а.с. 46-48), вбачається, що ОСОБА_3 позов ОСОБА_1 не визнає, вважає його безпідставним та необгрунтованим, а запропонований позивачкою варіант є безпідставним, крім того, місцевим судом було встановлено з показань свідків, що позивачка була обмежена у вільному користуванні квартирою. Відповідач ОСОБА_2 , під час розгляду справи, не скористалась своїм правом на поданння відзиву на позовну заяву. 
Враховуючи укладену між адвокатом Левошко Я.В. та ОСОБА_1 додаткову угоду до договору про надання правничої допомоги від 14.06.2021 сума гонорару за надання якої визначена у розмірі 5000 грн, часткову сплату за надані адвокатом послуги у сумі 1500 грн, а решта коштів підлягає доплаті, як погодили сторони, судом першої інстанції правильно стягнуто суму у розмірі 3000,00 грн з відповідачів на користь позивачки за надання правничої допомоги.
Згідно постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 аналізувалися аналогічні положення ЦПК України суд дійшов висновку, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).
Аналогічний висновок про те, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено зроблено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складу суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.
Таким чином, з врахуванням наведеного вище, заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу щодо необґрунтованості вимог заявників, та безпідставності апеляційної скарги, оскільки доводи апеляційної скарги повністю спростовуються встановленими місцевим судом обставинами та підтверджуються матеріалами справи.
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення суду - без змін.
Крім того, з урахуванням критерію розумності та справедливості вимога адвоката позивачки Левошко Я.В. про стягнення витрат на правову допомогу підлягає задоволенню, отже з відповідачів на користь ОСОБА_1 у повернення судових витрат (правової допомоги) за розгляд апеляційної скарги підлягає до стягненя по 1 000,00 грн з кожного, у підтвердження чого суду апеляційної інстанції надано копію договору про надання правової (правничої) допомоги від 14.06.2021, укладеного між адвокатом Левошко Я.В. та ОСОБА_1 (а.с. 133), ордер на надання правової допомоги ОСОБА_1 у Чернігівському апеляційному суді адвокатом Левошко Я.В. (а.с. 135), додаткову угоду до договору про надання правової (правничої допомоги) від 14.06.2021 розрахунок суми гонорару за надану правову (правничу) допомогу за Договором про надання правової (правничої) допомоги від 31.08.2021, згідно якого сторони погодили, що адвокат надав довірителю правничу допомогу на суму 2 000,00 грн (а.с. 146), квитанцію № 718406 від 31.08.2021 про сплату наданої правничої допомоги на суму 2 000,00 грн (а.с. 145).
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,
                                     П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 08 липня 2021 року  в частині розподілу судових витрат залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 ) по 1000 грн з кожної витрат на правничу допомогу.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст рішення складено 06.09.2021.
Головуючий                                                        Судді :