ПОСТАНОВА 
Іменем України

23 липня 2021 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 403/309/20
провадження № 22-ц/4809/344/21 

        Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
        
головуючого судді Дуковського О.Л.
суддів Дьомич Л.М., Письменного О.А.

учасники справи:
позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», інтереси якого представляють за довіреністю - Гребенюк Олександр Сергійович, ОСОБА_1 ;
відповідач – ОСОБА_2 .

Розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Устинівського районного суду Кіровоградської області від 28 жовтня 2020 року, у складі головуючого судді Атаманової С.Ю., у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг, -
В С Т А Н О В И В:
У серпні 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг. 
В обгрунтування позову зазначав, що відповідач з метою отримання банківських послуг підписала заяву №б/н від 01.11.2012 та підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг. 
Позивач вказував, що своїм підписом в анкеті-заяві відповідач підтвердила факт її ознайомлення з Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли на момент підписання нею вказаної анкети-заяви.
Зазначав, що згідно договору, укладеного сторонами в порядку ст.634 ЦК України, відповідачу було відкрито кредитний рахунок, надано кредитну картку та встановлено кредитний ліміт, розмір якого в подальшому був збільшений до 15000,00 грн.
Вказував, що АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на передбачених договором умовах та в межах встановленого кредитного ліміту. 
Проте, відповідач не виконував умови кредитного договору щодо погашення кредиту та процентів шляхом внесення коштів на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу, а тому утворилася заборгованість у розмірі - 34436,00 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту – 22449,69 грн., в тому числі, 0,00 грн. - за поточним тілом кредиту та 22449,69 грн. - за простроченим тілом кредиту; простроченими відсотками в сумі 9870,31 грн. та штрафів відповідно до п.2.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, а саме: 500,00 грн. (фіксована частина) та 1616,00 грн. (процентна складова).  
Тому, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та вирішити питання про розподіл судових витрат.
Рішенням Устинівського районного суду Кіровоградської області від 28 жовтня 2020 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором №б/н від 01.11.2012 в розмірі 11154,89 грн., а в іншій частині позов залишено без задоволення.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в частині відмовлених позовних вимог. 
Позивач посилався на те, що факт належного виконання умов договору та відсутності (погашення) заборгованості за процентами та штрафом відповідачем не доводилося, а судом першої інстанції не встановлювалося.
Відповідач не заперечував ні факту укладення договору, ні факту ознайомлення з умовами кредитування, ні розміру наявної заборгованості.
Вважає, що суд першої інстанції не звернув уваги на вказані обставини, та безпідставно відмовив у стягненні частини заборгованості за тілом кредиту, процентів та штрафу, що були нараховані згідно з умовами договору.
Крім того, позивач зазначає, суд здійснив помилковий перерахунок заборгованості, врахувавши «подвійне» погашення (відняв від суми фактично отриманих коштів загальну суму погашень, а також додатково - суму погашених процентів у розмірі 3245.10 грн.).        
Зазначає, що суд першої інстанції не мав жодних підстав відмовляти у стягненні відсотків за кредитом, оскільки в такому разі застосуванню підлягає ст. 1048 ЦК України, якою встановлено розмір процентів на рівні облікової ставки НБУ.
Посилаєтьсь на те, що суд першої інстанції зменшив суму заборгованості відповідача, фактично звільнивши його від обов`язку щодо сплати процентів встановлених кредитним договором.
Згідно з ч.1,3 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. 
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи   категорію та складність даної справи, справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду  першої інстанції  в межах  доводів та  вимог апеляційної скарги, апеляційний суд  дійшов  висновку, що апеляційна  скарга не підлягає задоволенню  з  таких підстав.
З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним нормам процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено, що 01.11.2012 відповідач ОСОБА_2 , шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, підтвердила свою згоду на те, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. 
Відповідач підтвердила факт ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, які були надані їй в письмову вигляді, та погодилась з ними (а.с.26, 110).
Я вбачається з анкети-заяви від 01.11.2012, що в ній відсутні відомості про розмір наданого відповідачу кредиту, вид отриманої нею кредитної картки та умови кредитування (процентна ставка, розмір щомісячного платежу за користування кредитними коштами, розміри та порядок нарахування штрафу та пені за порушення договірних зобов`язань).
Також даний кредитний договір від 01.11.2012 у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту .
Звернувшись із даним позовом позивач додав також Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку та витяг з Тарифів обслуговування кредитної картки «Універсальна», який передбачає чотири види Тарифів в залежності від виду кредитної картки: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract», «Універсальна Gold» (а.с.27, 111), які не підписані ОСОБА_2 .
З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти ОСОБА_2 вбачається, що відповідачу 01.11.2012 був відкритий картковий рахунок № НОМЕР_1 із встановленням кредитного ліміту 300,00 грн., який в подальшому був збільшений 14.10.2013 до 4000,00 грн., 11.08.2018 - 5000,00 грн., 13.08.2018 до 6000,00 грн., 08.12.2018 до 10000,00 грн., 09.12.2018 до 11000,00 грн., 12.12.2018 до 15000,00 грн., а станом на 31.12.2019 зменшений до 0,00 грн. (а.с.108).
Встановлено, що ОСОБА_2 були видані кредитні картки за № НОМЕР_1 зі строком дії до 07/16, № НОМЕР_2 зі строком дії до 01/18, № НОМЕР_3 зі строком дії до 02/18 та № НОМЕР_4 зі строком дії до 03/22 (а.с.109).
З виписки за договором №б/н, станом на 04.06.2020 вбачається, що відповідач використовувала кредитні кошти, в тому числі і шляхом зняття готівки та придбання продуктів (а.с.100-107).
Суд першої інстанції зазначив, що з  розрахунку заборгованості за договором №б/н від 01.11.2012, станом на 31.07.2016 вбачається заборгованість відповідача за наданим кредитом (тілом кредиту) та відсотками в період з 01.11.2012 по 31.07.2016 відсутня (а.с.91-93). 
Згідно розрахунків заборгованості за договором б/н від 01.11.2012 станом на 30.11.2018 та 02.06.2020, а також виписки по особовому рахунку відповідача, в якому міститься повна інформація про рух коштів на рахунку, відображення всіх операцій за кредитним договором за даними балансу, суми надходжень та їх розподілення на погашення складових заборгованостей, вбачається, що за період з 01.08.2016 по 02.06.2020 відповідачем ОСОБА_2 було витрачено коштів за отриманим кредитним лімітом на загальну суму 107473,01 грн., а на погашення заборгованості за наданим кредитом банку були сплачені грошові кошти в загальному розмірі 93073,02 грн..
Суд першої інстанції встановив, що відповідач здійснював погашення отриманого кредиту, але повністю кошти не були повернуті.
Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції вважав встановленим, що відповідач має частину заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 11154,89 грн., а тому підлягає стягненню, саме цьому розмірі.
Колегія суддів, погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що спору надана належна юридична оцінка, яка не спростовується доводами апеляційної скарги.
Судом враховано як вимоги норм матеріального права, що регулюють зазначені правовідносини так і правова практика судів вищих інстанцій. 
В межах вимог та доводів апеляційної скарги передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення у справі не встановлено.
Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375,381,382,384 ЦПК України, суд, 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.
Рішенням Устинівського районного суду Кіровоградської області від 28 жовтня 2020 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України. 

Головуючий суддя                                                                О.Л. Дуковський 

Судді                                                                                Л.М. Дьомич 

О.А. Письменний