Ухвала
12 серпня 2021  року
м. Київ
справа №761/22112/20
провадження №61-11971ск21
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Ткачука О. С. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Петрова Є. В., 
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 березня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Національної академії прокуратури України в особі Ліквідаційної комісії, Тренінгового центру прокурорів України, третя особа - Офіс Генерального прокурора, про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
ВСТАНОВИВ:
У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Національної академії прокуратури України в особі Ліквідаційної комісії, Тренінгового центру прокурорів України, третя особа - Офіс Генерального прокурора, та просила визнати незаконним та скасувати наказ голови ліквідаційної комісії Національної академії прокуратури України від 02 червня 2020 року про звільнення її з посади старшого викладача відділу підготовки прокурорів з представництва інтересів держави у суді інституту спеціальної підготовки Національної академії прокуратури України; поновити її на посаді старшого викладача відділу підготовки прокурорів з представництва інтересів держави у суді інституту спеціальної підготовки Національної академії прокуратури України або на рівнозначній посаді в Тренінговому центрі прокурорів України (у разі проведення державної реєстрації припинення Національної академії прокуратури України шляхом ліквідації) та стягнути з Національної академії прокуратури України або її правонаступника - Тренінгового центру прокурорів України на  свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 17 червня 2020 року до дня поновлення на роботі.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 09 березня 
2021 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду 
від 10 червня 2021 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
У липні 2021 року ОСОБА_1  подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просила скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 березня 2021 року, постанову Київського апеляційного суду 
від 10 червня 2021 рокута ухвалити нове рішення про задоволення позову. Заявник посилалася на те, що суди в оскаржуваних судових рішеннях застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України). Дана касаційна скарга була подана з пропуском строку на касаційне оскарження судових рішень. 
Ухвалою Верховного Суду від 22 липня 2021 року вказану касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків касаційної скарги, а саме - заявнику необхідно було звернутись до суду касаційної інстанції з клопотанням (заявою) про поновлення строку касаційного оскарження, у якому (якій) надати належні докази в оригіналах чи належним чином завірені їх копії, з приводу недотримання апеляційним судом вимог, встановлених статтею 272 ЦПК України, щодо порядку видачі або направлення копій судових рішень.
На виконання вимог вищевказаної ухвали Верховного Суду заявником надіслано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, у якому заявник зазначила, що строк пропущено з поважних причин, оскільки повний текст оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції на її адресу не надсилався, а з його змістом вона ознайомилася з Єдиного державного реєстру судових рішень, де вказана постанова була оприлюднена 23 червня 2021 року. На підтвердження вказаного надано письмові докази.
Зважаючи на конкретні обставини, заявник має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин відповідно до статті 390 ЦПК України.
Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно 
до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду 
і вирішення справи.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Касаційна скарга  ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду 
м. Києва від 09 березня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 червня 2021 рокуподана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
Керуючись статтями 389, 390, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва 
від 09 березня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду 
від 10 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Національної академії прокуратури України в особі Ліквідаційної комісії, Тренінгового центру прокурорів України, третя особа - Офіс Генерального прокурора, про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Витребувати із Шевченківського районного суду м. Києвацивільну справу 
№ 761/22112/20.
Надіслати іншим учасникам справи копії касаційних скарг та доданих 
до них документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційні скарги, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, 
у строк до 12 вересня 2021 року. До відзиву необхідно додати докази надсилання відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                         О. С. Ткачук
                                                                                                      А. А. Калараш 
                                                                                                      Є. В. Петров