ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
(додаткова)
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"28" вересня 2021 р.                               Справа№ 910/21300/17
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Сотнікова  С.В.
суддів:            Остапенка О.М. 
          Грека  Б.М. 
  
за участю секретаря судового засідання Добродзій Є.В.,
представників:
від позивача адвоката Рабіновича М.П. (в режимі відеоконференції),
від відповідача-2 адвоката Бондарця Р.Б.,
розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Хладопром"
про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат
за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Львівський холодокомбінат" 
на рішення Господарського суду міста Києва 
від 17.09.2020 (повний текст складений 18.09.2020, суддя Мандриченко О.В.)
у справі № 910/21300/17 
за позовом Приватного акціонерного товариства "Львівський холодокомбінат";
до 1. Державного підприємства "Український інститут інтелектуальної власності",
2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Хладопром",
про визнання частково недійсним свідоцтва України на знак для товарів і послуг,
ВСТАНОВИВ:
Приватне акціонерне товариство "Львівський холодокомбінат" звернулося з позовом до Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, Товариства з обмеженою відповідальністю "Хладопром" про визнання частково недійсним свідоцтва України № 19356 на знак для товарів і послуг.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.09.2020 відмовлено у задоволенні позову.
Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 17.09.2020, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.
20.04.2021 в судовому засіданні  відповідач заявив про включення витрат на професійну правничу допомогу до складу судових витрат та вирішення питання про їх розподіл після ухвалення рішення.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.04.2020 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Львівський холодокомбінат" залишено без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 17.09.2020 у справі №      910/21300/17 залишено без змін.
22.04.2021 відповідач поштовим зв`язком звернувся до Північного апеляційного господарського суду із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо питання про судові витрати, у якій просив стягнути з позивача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн.
Головуючий суддя, суддя-доповідач Сотніков С.В. з 03.05.2021 по 16.05.2021 перебував у відпустці.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.04.2021 призначено розгляд справи №    910/21300/17 на 18.05.2021.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.05.2021 зупинено провадження за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Хладопром" про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/21300/17 до закінчення розгляду та прийняття Верховним Судом судового рішення за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Львівський холодокомбінат" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.04.2021 та повернення матеріалів справи № 910/21300/17 у Північний апеляційний господарський суд.
Постановою Верховного Суду від 08.07.2021 залишено без змін рішення Господарського суду міста Києва від 17.09.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.04.2021 у справі №910/21300/17.
10.09.2021 матеріали справи №910/21300/17 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.09.2021 поновлено провадження за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Хладопром" про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/21300/17, розгляд справи призначено на 28.09.2021.
Ухвалою від 20.09.2021 призначено розгляд справи № 910/21300/17 в режимі відеоконференції для представника Приватного акціонерного товариства "Львівський холодокомбінат".
27.09.2021 від ПрАТ "Львівський холодокомбінат" надійшов відзив на заяву ТОВ "Хладопром" про відмову в її задоволенні, у зв`язку з відсутністю попереднього орієнтовного розрахунку судових витрат, що не був наведений у відзиві на апеляційну скаргу та не повідомлення про такі витрати до закінчення судових дебатів під час розгляду апеляційної скарги.
Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Хладопром" та матеріали справи, колегія судів дійшла висновку про її задоволення та необхідність прийняти додаткову постанову з огляду на наступне.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Згідно із частиною 1 статті 129 ГПК України судовий збір покладається:
1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;
2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.04.2020 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Львівський холодокомбінат" залишено без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 17.09.2020 у справі № 910/21300/17 залишено без змін.
У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги витрати відповідача-2 на професійну правничу допомогу належить покласти на позивача.
При цьому, колегія суддів зазначає, що 20.04.2021 в судовому засіданні представник відповідача-2 заявив про включення витрат на професійну правничу допомогу до складу судових витрат та вирішення питання про їх розподіл після ухвалення рішення, що підтверджується технічним записом судового засідання, а неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат разом із першою заявою по суті справи не є беззаперечною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат, а є правом суду, у зв`язку з чим заперечення позивача, наведені у відзиві на заяву про вирішення питання про судові витрати, належить відхилити як безпідставні та такі, що спростовуються матеріалами справи.
Згідно з приписами статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. 
Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин першої та другої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 ГПК України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 цього Кодексу).
Критерії оцінки поданих заявником доказів суд встановлює самостійно у кожній конкретній справі, виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
Вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі. Чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань. Чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами. Та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Водночас за змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 цього Кодексу). Близька за змістом правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 зі справи  № 922/445/19. 
Згідно з приписами пункту 12 частини третьої статті 2 ГПК України до основних засад (принципів) господарського судочинства, віднесено, зокрема, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
На підтвердження здійснення представництва інтересів ТОВ "Хладопром" у Північному апеляційному господарському суді при розгляді справи № 910/21300/17 адвокатом Лузаном О.С., зокрема, надано: договір про надання правової (правничої) допомоги від 08.10.2020, який укладений ТОВ "Хладопром" безпосередньо з адвокатом, додаткову угоду до нього від 21.04.2021; акт прийняття-передачі наданих послуг від 21.04.2021, підписаний ТОВ "Хладопром" та безпосередньо адвокатом; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 24.10.2018; ордер серія ХВ № 001146, виданий на підставі договору про надання правової допомоги № б/н від 08.10.2020 адвокату адвокатським об`єднанням "Адвокатська фірма "Мороз і партнери".
В силу приписів статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути:
1) договір про надання правової допомоги;
2) довіреність;
3) ордер;
4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Суд враховує, що ордер є самостійним документом, який підтверджує повноваження адвоката, проте за змістом статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" ордер може бути оформлений на підставі вже укладеного договору (зазначена стала правова позиція послідовно викладалася у постановах Верховного Суду від 23.07.2019 у справі  № 910/7398/18, від 05.06.2019 у справі № 910/20383/17, від 05.12.2018 у справі   № П/9901/736/18, від 01.07.2020 у справі № 320/5420/18, від 20.05.2020 у справі № 9901/44/19).
Підставою для видачі адвокату Лузану О.С. ордеру серії ХВ № 001146 вказано договір, який відповідає реквізитам договору про надання правової (правничої) допомоги, що був поданий ТОВ "Хладопром" до суду (від 08.10.2020).
При цьому саме адвокат несе кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення суду про повноваження представляти іншу особу в суді (стаття 400-1 Кримінального кодексу України).
Суд враховує, що договір відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" є підставою для здійснення адвокатської діяльності, а ордер, який підтверджує повноваження адвоката як представника, видається відповідно до вказаного Закону.
Договір є первинним документом та правочином, щодо якого діє презумпція правомірності в силу приписів статті 204 Цивільного кодексу України.
Недоліки ордеру, який оформлюється на підставі вже укладеного договору, за наявності самого договору та у сукупності з іншими доказами, поданими ТОВ "Хладопром" і встановленими судом обставинами участі адвоката Лузана О.С. у судових засіданнях, не можуть бути підставою для відмови ТОВ "Хладопром" у відшкодуванні витрат на правничу допомогу, яку було фактично надано адвокатом Лузаном О.С.
Суд враховує, що реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.
З огляду на викладене, надані ТОВ "Хладопром" докази в їх сукупності, підтверджують наявність підстав для відшкодування судом витрат названого товариства на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції (здійснення представництва інтересів ТОВ "Хладопром" адвокатом Лузаном О.С. у судових засіданнях, подання письмових клопотань та пояснень по справі № 910/21300/17) в розмірі 10000,00 грн за рахунок ПрАТ "Львівський холодокомбінат", оскільки цей розмір судових витрат відповідно до статті 74 ГПК України доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію співмірності, пропорційності та розумної необхідності таких витрат з урахуванням складності справи.
Колегія суддів зазначає, що у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду зробила такі висновки: 1) при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21); 2) розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу ; 3) саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (пункт 44).
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу й обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Посилання ПрАТ "Львівський холодокомбінат" на те, що заявник у відзиві на апеляційну скаргу не надав детального опису (розрахунку) виконаних адвокатом робіт, зокрема, не вказавши у відзиві чи він вже поніс чи очікує понести вказані судові витрати та не конкретизував, що ці витрати є саме витратами, пов`язаними із наданням правничої допомоги, колегія суддів відхиляє, оскільки згідно з актом прийняття-передачі наданих послуг від 21.04.2021 підтверджується надання такої послуги, у зв`язку з розглядом апеляційної скарги в даній справі, як здійснення представництва інтересів ТОВ "Хладопром" адвокатом Лузаном О.С. у Північному апеляційному господарському суді та підготовка процесуальних документів по справі № 910/21300/17. При цьому твердження ПрАТ "Львівський холодокомбінат" про те, що заявник мав надати детальний опис (розрахунок) таких витрат не враховує відсутність законодавчих вимог до ступеню деталізації попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, передбаченого статтею 124 ГПК України, а також у даному випадку самої суті конкретно наданої послуги (вчинення функції з представництва, тобто участі адвоката у судовому засіданні зі справи в інтересах ТОВ "Хладопром").
За доводами ПрАТ "Львівський холодокомбінат", надані ТОВ "Хладопром" в підтвердження понесених витрат докази є неналежними, оскільки ТОВ "Хладопром" мало укласти договір про надання правової (правничої) допомоги з адвокатським об`єднанням (адвокат Лузан О.С. здійснює адвокатську діяльність у формі адвокатського об`єднання "Адвокатська фірма "Мороз і партнери"), а не з ним особисто (останній не здійснює адвокатську діяльність індивідуально). У підтвердження наведеного ПрАТ "Львівський холодокомбінат" посилалося на Єдиний державний реєстр адвокатів України та внесену до нього інформацію стосовно адвоката            Лузана О.С.
Що ж до наведеного колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до частини третьої статті 4 адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).
Згідно з частинами першою та другою статті 17 названого Закону Рада адвокатів України забезпечує ведення Єдиного реєстру адвокатів України з метою збирання, зберігання, обліку та надання достовірної інформації про чисельність і персональний склад адвокатів України, адвокатів іноземних держав, які відповідно до цього Закону набули права на заняття адвокатською діяльністю в Україні, про обрані адвокатами організаційні форми адвокатської діяльності. Внесення відомостей до Єдиного реєстру адвокатів України здійснюється радами адвокатів регіонів та Радою адвокатів України.
До Єдиного реєстру адвокатів України вносяться такі відомості: прізвище, ім`я та по батькові адвоката; номер і дата видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, номер і дата прийняття рішення про видачу свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (номер і дата прийняття рішення про включення адвоката іноземної держави до Єдиного реєстру адвокатів України); найменування і місцезнаходження організаційної форми адвокатської діяльності, номери засобів зв`язку; адреса робочого місця адвоката, номери засобів зв`язку; інформація про зупинення або припинення права на заняття адвокатською діяльністю; інші відомості, передбачені цим Законом.
Водночас здійснення адвокатської діяльності адвокатом у іншій організаційній формі, ніж тій, що безпосередньо зазначена у Єдиному реєстрі адвокатів України, не впливає на належність поданих доказів у підтвердження надання правничої допомоги. Суд також враховує й презумпцію правомірності правочину, визначену приписами статті 204 Цивільного кодексу України. 
Особливості оподаткування форм адвокатської діяльності - це взаємовідносини між платником податків і контролюючим органом та не є предметом дослідження у даній справі, тому не можуть впливати на беззаперечне право сторони у справі скористатися правничою допомогою та отримати, у разі вирішення на її користь спору, відшкодування витрат, понесених на адвокатські послуги. Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.08.2021 зі справи № 902/36/19.
Формалізм у процесі є позитивним й необхідним явищем, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу, проте надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду, не сприяє правовій визначеності, належному здійсненню правосуддя та є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення ЄСПЛ "Перед де Рада Каваніллес проти Іспанії", "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії").
Згідно з практикою ЄСПЛ при застосуванні процедурних правил варто уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом, та порушення принципу правової визначеності (рішення ЄСПЛ у справі "Волчлі проти Франції", "ТОВ "Фріда" проти України").
Встановивши обставини, викладені у ч. 5 ст. 129 та ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, а також приймаючи до уваги наслідки вирішення даної справи - задоволення апеляційної скарги позивача та позовних вимог, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність покладення на позивача витрат відповідача-2 на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн.
Керуючись ст. ст. 129, 244, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
1.          Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Хладопром" задовольнити.
2.          Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Львівський холодокомбінат" (ідентифікаційний код: 01553706; місцезнаходження: 79025, м. Львів, вул. Повітряна, 2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Хладопром" (ідентифікаційний код: 01548734; місцезнаходження: 61099, м. Харків, вул. Хабарова, 1)  судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000 (десять тисяч) грн.
3. Видачу відповідного наказу доручити Господарському суду міста Києва.
4. Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у строки, встановлені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено та підписано 29.09.2021. 

Головуючий суддя                                                            С.В. Сотніков 

Судді                                                                                О.М. Остапенко

                                                                                Б.М. Грек