ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 р. 	Справа № 520/17288/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Перцової Т.С. ,  Русанової В.Б. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.01.2021 (суддя Шевченко О.В., м. Харків) по справі № 520/17288/2020
за позовом                 ОСОБА_1  
до                Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області                        
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі по тексту – відповідач, ГУПФУ в Харківській області), в якому просить суд:
- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Харківський області від 16.06.2020 в переведенні ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, на пенсію державного службовця відповідно до Закону України “Про державну службу” №889-VIII від 10.12.2015;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківський області здійснити переведення ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, на пенсію державного службовця відповідно до Закону України “Про державну службу” №889-VIII від 10.12.2015 та здійснити нарахування (перерахунок) та виплату такої пенсії, починаючи з 10 червня 2020 року (з дня звернення із заявою), з врахуванням довідок про складові частини заробітної плати, виданих ГУ Держпродспоживслужби в Харківський області: вих.№42 від 06.06.2020.
В обґрунтування позовних вимог вказав, що отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". 10.06.2020 позивач звернувся до Вовчанського відділу з обслуговування громадян ГУПФУ в Харківський області із заявою щодо переходу з пенсії за віком згідно Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” на пенсію за віком згідно Закону України “Про державну службу”. Проте, рішенням пенсійного органу №1355 від 16.06.2020 позивачу відмовлено в переході на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу", оскільки стаж державної служби ОСОБА_1 складає 9 років 11 місяців 5 днів, тоді як необхідно 20 років стажу державної служби. Позивач вважає протиправною таку відмову, оскільки на момент звернення до пенсійного органу позивач досягнув 62 років та мав стаж державної служби 23 роки 5 місяців 27 днів, що є достатнім для призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723. 
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.01.2021 по справі № 520/17288/2020 адміністративний позов ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (код ЄДРПОУ 14099344, адреса: майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено.
Скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №1355 від 16.06.2020 року про відмову ОСОБА_1 в переході на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 період проходження військової служби з 10.05.1980 року по 30.10.1981 року, а також період його роботи на посадах в Державній інспекції з карантину рослин по Харківський області (після реорганізації - Державна фітосанітарна інспекція Харківської області) з 26.11.1993 року по 26.12.2005 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, на пенсію державного службовця відповідно до Закону України “Про державну службу” з 10.06.2020 року згідно його заяви, здійснивши нарахування (перерахунок) та виплату такої пенсії з 10.06.2020 враховуючи довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця № 43 від 05.06.2020 року, видану Головним управлінням Держпродспоживслужби в Харківській області.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (код ЄДРПОУ 14099344).
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, останній просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.01.2021 по справі № 520/17288/2020 та прийняти рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач вказує, що, відповідно до п.12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VІІІ, для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Основним критерієм, за яким визначається можливість зарахування періоду роботи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ, є встановлення за займаною посадою відповідного рангу.
Пояснив, що згідно наданих документів позивач станом на 01.05.2016 має стаж роботи на посаді державного службовця, з дня встановлення рангу, тобто з 26.12.2005 по 30.11.2015, 09 років 11 місяців 5 днів. До стажу державного службовця неможливо включити періоди з 10.05.1980 по 31.10.1981 - служба в лавах Радянської Армії., з 26.11.1993 по 27.03.2005, з 28.03.2005 по 25.12.2005, оскільки за ці періоди роботи відсутня інформація присвоєння рангів державного службовця відповідно до Закону України “Про державну службу” № 3723-ХІІІ від 16.12.1993. Вказує, що дія п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII в даному випадку не поширюються на позивача, оскільки станом на 01.05.2016 позивач не мав 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Позивач, у надісланому відзиві на апеляційну скаргу, з викладених підстав, просив суд апеляційної інстанції, апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції – без змін.
Враховуючи подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження, справа розглядається в порядку письмового провадження, відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, за наявними в справі матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) (а.с. 19 - 20) перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Харківській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 , видане 18.07.2018, термін дії - довічно) (а.с. 21).
10.06.2020 позивач звернувся до Головного управління ПФУ в Харківський області із заявою щодо переходу з пенсії за віком згідно Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” на пенсію за віком згідно Закону України “Про державну службу”. 
Рішенням Головного управління ПФУ в Харківський області №1355 від 16.06.2020 відмовлено ОСОБА_1 в переході на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу" у зв`язку із відсутністю права на даний вид пенсії (а.с. 9).
В обґрунтування відмови в рішенні пенсійним органом вказано, що згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII “Про державну службу” на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII “Про державну службу” мають право особи, які на день набрання чинності Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII “Про державну службу” (01.05.2016 року): займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України; зберігається право для осіб, які мають не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі. 
Основним критерієм, який визначає підстави для зарахування того чи іншого періоду роботи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України №3723-ХІІ, є встановлення за займаною посадою відповідного рангу державного службовця. 
Проте, стаж державної служби ОСОБА_1 з дня встановлення йому рангу, тобто з 26.12.2005 по 30.11.2015, складає 9 років 11 місяців 5 днів.
У відзиві на позов представником пенсійного органу також зазначено, що до стажу державної служби ОСОБА_1 неможливо включити періоди з 10.05.1980 по 31.10.1981 - служба в лавах Радянської Армії., з 26.11.1993 по 27.03.2005, з 28.03.2005 по 25.12.2005, оскільки за ці періоди роботи відсутня інформація присвоєння рангів державного службовця відповідно до Закону України “Про державну службу” № 3723-ХІІІ від 16.12.1993 року.
Вважаючи протиправною відмову пенсійного органу, оформлену рішенням №1355 від 16.06.2020, в переведенні з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, на пенсію державного службовця відповідно до Закону України “Про державну службу”, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на отримання пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-XII.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж перегляду апеляційної скарги, встановлених ст. 308 КАС України (рішення суду підлягає перегляду в частині задоволення позовних вимог), колегія суддів виходить з такого.
За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
01 травня 2016 року набрав чинності Закон України “Про державну службу” № 889-VIII від 10.12.2015 (далі - Закон № 889-VIII), яким визначено певні особливості пенсійного забезпечення державних службовців, зокрема, згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, втратив чинність Закон України “Про державну службу” № 3723-ХІІ від 16.12.1993 року (далі - Закон № 3723-ХІІ), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу, якими передбачено право державних службовців, за певних умов, на призначення пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.
Відповідно до ч.1 ст. 37 Закону № 3723-XII, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, у тому числі, стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Тобто, до 01.05.2016 (дата набрання чинності Закону № 889-VIII) право на пенсію державного службовця мали особи, які: а) досягли певного віку (62 роки для чоловіків, 60 років для жінок) та мають передбачений законодавством страховий стаж; б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Після 01.05.2016, відповідно до ст. 90 Закону № 889-VIII, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
При цьому, законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII.
Так, відповідно до п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. 
Згідно з п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. 
Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, стаття 37 Закону № 3723-XII передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.
Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-XII та Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Статтею 62 Закону України “Про пенсійне забезпечення” №1788-ХІІ передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пунктів 3, 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Постанова № 637), за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно записів трудової книжки НОМЕР_3 від 27.11.1981, ОСОБА_1 з 10.05.1980 по 30.10.1981 проходив службу в лавах Радянської Армії.
З 26.11.1993 по 27.03.2005 позивач займав посаду завідувача прикордонного пункту карантину рослин (ППКР) шосе Вовчанськ” Державної інспекції з карантину рослин по Харківський області.
З 28.03.2005 по 28.12.2012 позивач перебував на посаді завідувача-держінспектора прикордонного пункту карантину рослин (ІІПКР) “Плетенівка” Державної інспекції з карантину рослин по Харківський області.
26.12.2005 позивачу присвоєно 12 ранг державного службовця. Присягу державного службовця прийняв 27.12.2005.
08.01.2007 позивачу присвоєно 11 ранг державного службовця.
З 29.12.2012 по 30.11.2015 позивач (за переводом) перебував на посаді головного спеціаліста відділу - державного інспектора відділу фітосанітарного контролю на митному кордоні Державної фітосанітарної інспекції Харківської області.
30.11.2015 позивача звільнено з роботи за згодою сторін (п.1 ст. 36 КЗпП України) (а.с. 12 - 18).
Вказана вище інформація також підтверджена довідкою № 9.0/19 від 02.06.2020, виданою Головним управлінням Держпродспоживслужби в Харківській області (а.с. 10). 
Проходження позивачем служби в лавах Радянської Армії у вказаний вище період також підтверджено копією військового квитка ВП № 054592 (а.с. 22).
Відповідачем не ставиться під сумнів достовірність наведеної в трудовій книжці та військовому квитку позивача інформації. 
Колегія суддів звертає увагу, що оскаржуваним рішенням підтверджено зарахування пенсійним органом до стажу державної служби позивача періодів його роботи з 26.12.2005 по 30.11.2015, що складає 09 років 11 місяців 5 днів.
Проте, відповідач заперечує можливість зарахування періодів проходження військової служби з 10.05.1980 по 30.10.1981, а також роботи в Державній інспекції з карантину рослин по Харківський області з 26.11.1993 по 27.03.2005 та з 28.03.2005 по 25.12.2005 до стажу державної служби, оскільки відсутні відомості про присвоєння позивачу у відповідні періоди рангу державного службовця.
Так, відповідно до пункту 8 Закону № 889-VIII, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
За пунктом 1 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, цей Закон набирав чинності з 01 травня 2016 року.
До 2016 року діяв Порядок обчислення стажу державної служби, затверджений постановою КМУ від 3 травня 1994 року №283 (постанова втратила чинність на підставі постанови КМУ №229 від 25.03.2016), яким визначалися посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби. 
Пунктом 3 Порядку №283 передбачено, що до стажу державної служби включається також, зокрема, час військової служби у Збройних Силах та інших військових формуваннях.
За змістом п. 4 Порядку, документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.
Згідно записів військового квитка НОМЕР_4 , позивач з 10.05.1980 по 30.10.1981 проходив службу в лавах Радянської Армії. 
Також в трудовій книжці НОМЕР_3 від 27.11.1981 міститься запис щодо проходження позивачем військової служби у вказаний вище період.
За змістом ст.2 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Статтею 6 Закону №2232 визначено види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.
Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Системний аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що проходження позивачем строкової військової служби у період з 10.05.1980 по 30.10.1981 в Збройних Силах СРСР підлягає зарахуванню до стажу державної служби.
Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Вказане узгоджується зі змістом постанови Верховного Суду від 03.07.2018 по справі №569/350/17, що враховується судом при вирішенні даної справи відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України.
Щодо зарахування до стажу державної служби періоду роботи позивача в Державній інспекції з карантину рослин по Харківський області з 26.11.1993 по 27.03.2005 та з 28.03.2005 по 25.12.2005, слід також зазначити наступне.
Відповідно до статті 12 Закону України "Про карантин рослин" від 30 червня 1993 року №3348-XII (в редакції, яка діяла до 01.01.2004) (далі - Закон №3348-XII), головні, провідні спеціалісти та спеціалісти всіх категорій прикордонних обласних, обласної, міської інспекції з карантину рослин, завідуючі прикордонними пунктами з карантину рослин в морських, річкових портах (на пристанях), на відповідних залізничних станціях, в аеропортах, на головпоштамтах або шосейних шляхах за посадою є одночасно державними інспекторами з карантину рослин відповідної території або пункту. 
Згідно положень статті 13 вказаного вище Закону №3348-XII (в редакції, яка діяла з 01.01.2004 до 21.02.2006), організація та здійснення державного контролю з карантину рослин покладаються на головних державних інспекторів з карантину рослин України, їх заступників і державних інспекторів з карантину рослин. 
Державними інспекторами з карантину рослин є спеціалісти Державної служби з карантину рослин України. 
На посадових осіб, яким надано повноваження державних інспекторів з карантину рослин, поширюється дія Закону України "Про державну службу" (3723-12).
Відповідно до положень ст. 9 зазначеного Закону (в редакції, яка діяла з 21.02.2006), державними інспекторами з карантину рослин є спеціалісти Державної служби з карантину рослин України. На посадових осіб, яким надано повноваження державних інспекторів з карантину рослин, поширюється дія Закону України "Про державну службу" (3723-12). Посадовим особам, яким надано повноваження державних інспекторів з карантину рослин, стаж державної служби зараховується з дня набрання чинності Законом України "Про карантин рослин". 
Також, пунктом 2 Порядку №283 передбачено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах Головного державного інспектора з карантину рослин України, головних державних інспекторів з карантину рослин Республіки Крим, області і міста Києва, їх заступників, а також головних, провідних спеціалістів та спеціалістів  всіх  категорій прикордонних обласних, обласної, міської інспекції з карантину рослин, завідуючих прикордонними пунктами з карантину рослин в морських, річкових портах (на пристанях), на відповідних залізничних станціях, в аеропортах, на головпоштамтах або шосейних шляхах, які за посадою є одночасно державними інспекторами з карантину рослин відповідної території або пункту, з дня набрання чинності Законом України  від 30  червня 1993  р. № 3348-XII (3348-12) "Про карантин рослин" (з  24 серпня 1993 р.); на посадах Головного державного інспектора з карантину рослин міста Севастополя, його  заступників, спеціалістів Державної служби з карантину рослин України, які є державними інспекторами з карантину рослин, з дня набрання чинності Законом України від 3 квітня 2003 р. №674-IV (674-15) "Про внесення змін до Закону України "Про карантин рослин" (з 1 січня 2004 року).
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що періоди роботи позивача на посадах в Державній інспекції з карантину рослин по Харківський області (після реорганізації - Державна фітосанітарна інспекція Харківської області) з 26.11.1993 по 30.11.2015 мають бути зараховані до стажу державної служби.
Відтак, за умови зарахування періоду проходження позивачем військової служби з 10.05.1980 по 30.10.1981 в Збройних Силах СРСР, а також роботи позивача на посадах в Державній інспекції з карантину рослин по Харківський області (після реорганізації - Державна фітосанітарна інспекція Харківської області) з 26.11.1993 по 26.12.2005 до стажу державної служби та враховуючи зарахований пенсійним органом період роботи позивача з 26.12.2005 по 30.11.2015, колегія суддів приходить до висновку, що позивач має право на отримання пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-XII, оскільки стаж роботи ОСОБА_1 на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, становить більше 20 років, який набуто до 01 травня 2016 року (з 1993 року по 2015 рік), та на момент звернення (10 червня 2020 року) до пенсійного органу із заявою щодо призначення пенсії державного службовця позивачу виповнилося 62 роки ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), 
Отже, відповідачем протиправно відмовлено в переведенні ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, на пенсію державного службовця відповідно до Закону України “Про державну службу”.
Відповідно до ч.2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що належним способом захисту прав позивача є скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №1355 від 16.06.2020 року про відмову ОСОБА_1 в переході на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ, а також зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 період проходження військової служби з 10.05.1980 по 30.10.1981, період його роботи на посадах в Державній інспекції з карантину рослин по Харківський області (після реорганізації - Державна фітосанітарна інспекція Харківської області) з 26.11.1993 по 26.12.2005.
Відповідно до п. 4 "Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб", затвердженого Постановою КМУ від 14.09.2016 року № 622, пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Колегія суддів звертає увагу, що матеріалах справи міститься довідка про складові заробітної плати ОСОБА_1 для призначення пенсії державного службовця № 43 від 05.06.2020, яку видану Головним управлінням Держпродспоживслужби в Харківській області. 
Судовим розглядом встановлено, що 10.06.2020 позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про переведення його на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу". Таким чином, пенсія державного службовця (переведення на вказану пенсію) позивачу повинна бути призначена з дати його звернення - 10.06.2020.
З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, на пенсію державного службовця відповідно до Закону України “Про державну службу” з 10.06.2020 згідно його заяви, здійснивши нарахування (перерахунок) та виплату такої пенсії з 10.06.2020, враховуючи довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця № 43 від 05.06.2020 року, видану Головним управлінням Держпродспоживслужби в Харківській області та вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування не вбачається. 
Керуючись ст. ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - залишити без задоволення.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 19.01.2021 по справі № 520/17288/2020 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		С.П. Жигилій 	
Судді	   	Т.С. Перцова    В.Б. Русанова