Ухвала 
 
16 червня 2021 року
м. Київ
 
справа № 467/626/18
провадження № 61-6901св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
головуючого -	Ступак О. В.,	 	
суддів:	Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Усика Г. І.,	Погрібного С. О., Яремка В. В.,	
 
учасники справи:
позивач - заступник керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області,
відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
третя особа - Фермерське господарство «Шутко Андрій Юрійович»,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_1 про виправлення описки у постанові Верховного Суду від 02 вересня         2020 року у справі за позовом заступника керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - Фермерське господарство «Шутко Андрій Юрійович», про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину та повернення земельної ділянки,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У червні 2018 року заступник керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - Фермерське господарство «Шутко Андрій Юрійович» (далі - ФГ «Шутко Андрій Юрійович»), про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину та повернення земельної ділянки.
 
Рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 16 листопада 2018 року позов задоволено. Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом серії НАМ № 879094, видане державним нотаріусом Арбузинської державної нотаріальної контори Миколаївської області Бойченком В. А. 09 жовтня 2015 року, згідно з яким ОСОБА_1 успадкувала 1/2 частини права постійного користування земельною ділянкою площею 50,0 га, призначеної для ведення селянського (фермерського) господарства, з кадастровим номером 4820383800:04:000:0016, розташованої на території Садівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області, а також свідоцтво про право на спадщину за законом серії НАМ № 879095, видане державним нотаріусом Арбузинської державної нотаріальної контори Миколаївської області Бойченком В. А. 09 жовтня 2015 року, згідно з яким ОСОБА_2 успадкував 1/2 частини права постійного користування земельною ділянкою площею 50,0 га, призначеної для ведення селянського (фермерського) господарства, з кадастровим номером 4820383800:04:000:0016, розташованої на території Садівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області. Зобов`язано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повернути земельну ділянку площею 50,0 га з кадастровим номером 4820383800:04:000:0016, розташовану в межах території Благодатненської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області, у розпорядження держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь прокуратури Миколаївської області судовий збір у розмірі 11 916,36 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь прокуратури Миколаївської області судовий збір у розмірі 11 916,36 грн.
 
Постановою Миколаївського апеляційного суду від 20 лютого 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.
 
Постановою Верховного Суду від 02 вересня 2020 року касаційну скаргу                       ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 16 листопада 2018 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 20 лютого 2019 року скасовано, ухвалено нове рішення.Позов задоволено частково. Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом серії НАМ № 879094, видане державним нотаріусом Арбузинської державної нотаріальної контори Миколаївської області Бойченком В. А. 09 жовтня 2015 року, згідно з яким ОСОБА_1 успадкувала 1/2 частину права постійного користування земельною ділянкою площею 50,0 га, призначеної для ведення селянського (фермерського) господарства, з кадастровим номером 4820383800:04:000:0016, розташованої на території Садівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області. Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом серії НАМ № 879095, видане державним нотаріусом Арбузинської державної нотаріальної контори Миколаївської області Бойченком В. А. 09 жовтня 2015 року, згідно з яким ОСОБА_2 успадкував 1/2 частину права постійного користування земельною ділянкою площею 50,0 га, призначеної для ведення селянського (фермерського) господарства, з кадастровим номером 4820383800:04:000:0016, розташованої на території Садівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області.У задоволенні решти позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь прокуратури Миколаївської області судовий збір у розмірі 1 762,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь прокуратури Миколаївської області судовий збір у розмірі 1 762,00 грн. Стягнуто з Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 71 080,49 грн.
 
У травні 2021 року на адресу Верховного Суду засобами поштового зв`язку від             ОСОБА_1 надійшла заява, в якій співвідповідач вказує, що в постанові суду касаційної інстанції у справі неправильно зазначено розпорядника бюджетних коштів - Первомайську місцеву прокуратуру Миколаївської області, а згідно з даними Єдиного реєстру розпорядників та одержувачів бюджетних коштів код 02910048 належить Миколаївській обласній прокуратурі.
 
Також ОСОБА_1 зазначає, що вона зверталась до суду першої інстанції із заявою про виправлення помилки у виконавчому листі, виданому Арбузинським районним судом Миколаївської області 27 січня 2021 року, про стягнення з Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області на її користь судового збору у справі № 467/626/18, у задоволенні якої їй було відмовлено.
 
На підтвердження своїх доводів заявником додано копії: ухвали Арбузинського районного суду Миколаївської області від 23 квітня 2021 року у справі № 467/626/18, якою відмовлено у задоволенні її заяви про виправлення помилки у виконавчому листі, та листа Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області.
 
У зв`язку із зазначеним ОСОБА_1 просить виправити допущені в постанові Верховного Суду від 02 вересня 2020 року у справі № 467/626/18 описки, а саме: зазначити правильне найменування боржника.
Відповідно до вимог частин першої, другої статті 269 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. Питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала. За ініціативою суду питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні за участю учасників справи, проте їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень.
У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності. Проте якщо неправильне визначення стягнутої суми було наслідком, наприклад, застосування закону, який не підлягав застосуванню, то підстав для виправлення арифметичних помилок немає.
Питання про внесення виправлень може бути вирішено судом, що ухвалив рішення, як із власної ініціативи, так і за заявою осіб, які беруть участь у справі, і незалежно від того, чи виконано рішення, але в межах установленого законом строку, протягом якого воно може бути пред`явлено до примусового виконання. Внесення виправлень у судове рішення, яке не підлягає примусовому виконанню, строком не обмежено.
Після внесення виправлень чи арифметичних помилок текст рішення змінювати не можна, проте у виконавчому листі наводяться формулювання резолютивної частини рішення в тій редакції, яку воно отримало у зв`язку з постановленням відповідної ухвали.
Згідно з абзацом третім пункту 2 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845, боржники - це визначені в рішенні про стягнення коштів державні органи, розпорядники бюджетних коштів (бюджетні установи), а також одержувачі бюджетних коштів в частині здійснення передбачених бюджетною програмою заходів, на які їх уповноважено, які мають відкриті рахунки в органах Казначейства, крім рахунків із спеціальним режимом використання.
Дослідивши доводи заяви ОСОБА_1 , матеріали справи та постанову Верховного Суду від 02 вересня 2020 року, колегія суддів дійшла висновку, що заява підлягає задоволенню, оскільки під час розподілу судових витрат за подання ОСОБА_1 апеляційної та касаційної скарг було помилково вказано Первомайську місцеву прокуратуру Миколаївської області, у той час, як судовий збір за подачу позову в суді першої інстанції сплачений саме прокуратурою Миколаївської області, що підтверджується платіжним дорученням від 01 червня 2018 року № 707                          (а. с. 32 т. 1), окрім цього, згідно з даними Єдиного реєстру розпорядників та одержувачів бюджетних коштів код 02910048 належить Миколаївській обласній прокуратурі.
Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне виправити допущену                     у постанові описку.
Керуючись статтею 269 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Заяву ОСОБА_1 про виправлення описки у постанові Верховного Суду від 02 вересня 2020 року у справі за позовом заступника керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - Фермерське господарство «Шутко Андрій Юрійович», про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину та повернення земельної ділянки задовольнити.
 
Виправити описку у постанові Верховного Суду від 02 вересня 2020 року і замість «Первомайська місцева прокуратура Миколаївської області» в частині стягнення на користь ОСОБА_1 71 080,49 грн судового збору, сплаченого за подання апеляційної та касаційної скарг, вважати написаним по всьому тексту постанови «Миколаївська обласна прокуратура».
 
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття,                      є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий	О. В. Ступак    	
Судді:	І. Ю. Гулейков    	
 	С. О. Погрібний  	
 	Г. І. Усик   В. В. Яремко