Справа № 308/3393/18

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        12 квітня 2021 року м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд у складі:
судді-доповідачки Готри Т. Ю.,
суддів Собослоя Г. Г., Кондора Р. Ю.,
за участі секретарки судового засідання Терпай С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», в інтересах якого діє представник Захаркевич Олексій Миколайович, до ОСОБА_1 , третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачки ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» - адвоката Захаркевича Олексія Миколайовича на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 3 вересня 2019 року, ухвалене суддею Бедьом В. І., повний тест якого складено 12.09.2019, та на додаткове рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 вересня 2019 року, ухвалене цим же суддею,

в с т а н о в и в:

У квітні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі ТОВ «ОТП Факторинг Україна, товариство), в інтересах якого діє представник Захаркевич О.М., звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачки – ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Позов обґрунтований тим, що 14.11.2007 між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № CNL-800/132/2007, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 150 000 швейцарських франків.
З метою додаткового забезпечення повного та своєчасного виконання зобов`язань за цим кредитним договором між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 (іпотекодавцем) було укладено договір іпотеки № PCNL-800/132/2007. Предметом якого є житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 
ІНФОРМАЦІЯ_1 іпотекодавець ОСОБА_3 помер. 
ПАТ «ОТП Банк» листом № 17/2010 від 26.01.2011 звернулося до приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Єгер Н.Д. із відповідною заявою про вимоги кредитора та згодом кредитор неодноразово звертався до нотаріуса із проханням повідомити про осіб, які б прийняли спадщину за померлим ОСОБА_3 . Однак відповідей на свої запити кредитор від нотаріуса Єгер Н.Д. не отримав. Водночас 31.03.2015 на адресу кредитора ТОВ «ОТП Факторинг Україна» надійшла судова повістка з Голосіївського районного суду м. Києва, в додатку до якої містилася позовна заява, подана до ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в інтересах ОСОБА_1 . У додатках до позовної заяви, зокрема містився заповіт від 14.01.2000, посвідчений державним нотаріусом Ластівка А.В. Відповідно до цього заповіту ОСОБА_3 заповів житловий будинок, що перебуває в іпотеці, відповідно до договору іпотеки від 14.11.2007, ОСОБА_1 
ТОВ «ОТП Факторинг Україна» своїм листом № 35 від 27.02.2018 звернулося з заявою про вимоги кредитора до іпотекодавця ОСОБА_1 та просило погасити заборгованість за кредитним договором № CNL-800/132/2007 від 14.11.2007, яка вже визначена рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.02.2014 і становить 1 169 658,47 гривень. 
Однак всупереч положенням ст. 1282 ЦК України відповідачка залишила без відповіді та задоволення зазначену вимогу кредитора. Таким чином, зобов`язання за вказаним кредитним договором залишаються невиконаними, заборгованість, визначена рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 04.02.2014 у розмірі 1 169 658,47 грн, є непогашеною. 
26 листопада 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» був укладений договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н та цього ж дня було також укладено договір відступлення права вимоги № б/н. Згідно з умовами цих договорів ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло зобов`язання за кредитним договором № CNL-800/132/2007 від 14.11.2007 і договором іпотеки № РСNL-800/132/2007 від 14.11.2007. Отже, до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до боржників за кредитним договором та договором іпотеки.
Посилаючись на наведені обставини товариство просило визнати ОСОБА_1 такою, що прийняла спадщину за померлим ОСОБА_3 та звернути стягнення на предмет іпотеки згідно з договором іпотеки № PCNL-800/132/2007 від 14.11.2007, а саме на житловий будинок, що знаходиться у АДРЕСА_1 і належить ОСОБА_1 , шляхом надання права ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на продаж від свого імені будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу предмета іпотеки в порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку» з правом отриманням витягу з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та отриманням дублікатів правовстановлюючих та інших документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ТОВ «ОТП Факторинг Україна» всіх передбачених нормативно-правовими актами дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, з метою погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за кредитним договором CNL-800/132/2007 від 14.11.2007 у розмірі 1 169 113,56 гривень. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 1 700 грн сплаченого судового збору.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 3 вересня 2019 року у задоволенні позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відмовлено.
Додатковим рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 вересня 2019 року заяву представника відповідачки ОСОБА_1 – адвоката Романюка Л.С. про ухвалення додаткового рішення у цій справі задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на користь ОСОБА_1 9 250 гривень витрат на професійну правничу допомогу та 989,80 гривень витрат, пов`язаних з явкою представників відповідачки до суду. У задоволенні решти вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» - адвокат Захаркевич О.М. просив скасувати зазначене рішення суду від 03.09.2019 в частині відмови у зверненні стягнення на предмет іпотеки, що належить ОСОБА_1 , та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити цю вимогу. Водночас просив скасувати і додаткове рішення суду від 12.09.2019, стягнути з ОСОБА_1 понесені товариством судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги, а також поновити строк на апеляційне оскарження цих рішень.
Скарга мотивована тим, що рішення суду від 03.09.2019 в частині відмови у задоволені звернення стягнення на предмет іпотеки є незаконним, необґрунтованим і таким, що порушує права та законні інтереси ТОВ «ОТП Факторинг Україна» як іпотекодержателя і кредитора, оскільки місцевим судом неповно та неправильно встановлені обставини, які мають значення для справи, і невірно надано оцінки дійсним обставинам справи.
Посилався, що суд першої інстанції правильно встановив, що відповідачка ОСОБА_1 є іпотекодавцем, проте дійшов хибного висновку про пропуск товариством установлених строків пред`явлення їй вимоги як до спадкоємця й іпотекодавця, оскільки у матеріалах справи наявна відповідна досудова вимога № 35 від 27.02.2018 адресована іпотекодавцю ОСОБА_1 з метою задоволення вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за рахунок предмету іпотеки, відповідно до пункту 6.1 Договору іпотеки та Закону України «Про іпотеку».

Ухвалою судді Закарпатського апеляційного суду Готри Т.Ю. від 30 жовтня 2019 року поновлено ТОВ «ОТП Факторинг Україна» строк на апеляційне оскарження рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.09.2019 та додаткове рішення цього ж суду від 12.09.2019.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідачки ОСОБА_1 – адвокат Романюк Л.С. посилався на безпідставність та необґрунтованість скарги. Просив апеляційну скаргу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» залишити без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.

Правом подати відзив на апеляційну скаргу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 не скористався. 

У судовому засіданні представник ТОВ «ОТП «Факторинг Україна» Гичка Б.І. апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав наведених у ній.

Представник відповідачки ОСОБА_1 – адвокати Бондаренко В.Г. та Романюк Л.С. у судовому засіданні щодо задоволення апеляційної скарги заперечили з мотивів наведених у відзиві на неї.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився повторно, хоча про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а тому його неявка, відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідачки, пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів уважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Апелянтом рішення суду в частині відмови у задоволенні позовної вимоги товариства про визнання  ОСОБА_1  такою, що прийняла спадщину за померлим ОСОБА_3  не оскаржується, а тому, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України, апеляційним судом не перевіряється.
Відмовляючи ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у задоволенні позовної вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд першої інстанції керувався пропуском позивачем преклюзивного строку, передбаченого ст. 1281 ЦК України, для пред`явлення вимоги до відповідачки ОСОБА_1 як спадкоємниці боржника (іпотекодавця) ОСОБА_3 . 
Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду, оскільки такого суд дійшов із додержанням норм матеріального і процесуального права з огляду на таке.
Судом установлено, що 14.11.2007 між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № CNL-800/132/2007, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит на споживчі цілі в розмірі 150 000 швейцарських франків зі сплатою 5,99 % річних строком до 14.11.2022 (т.1 а.с.5-9).
З метою забезпечення виконання зобов`язань за цим кредитним договором 14.11.2007 між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки (майнова порука) № PCNL-800/132/2007, згідно з яким ОСОБА_3 (іпотекодавець) передав в іпотеку ЗАТ «ОТП Банк» (іпотекодержателю) нерухоме майно (предмет іпотеки), а саме будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 623 кв м за цією ж адресою, які належали іпотекодавцю на праві власності (т.1 а.с.10-13).
На випадок своєї смерті ОСОБА_3 зробив розпорядження, згідно з яким належний йому незакінчений будівництвом житловий будинок із земельною ділянкою, що знаходяться в АДРЕСА_1 , він заповідає своїй доньці ОСОБА_1 , а належну йому частину квартири, яка розташована по АДРЕСА_2 та цегляний гараж, що знаходиться на території АГК «Іскра» по АДРЕСА_3 , він заповідає своєму сину ОСОБА_2 . Зазначене підтверджується заповітом, посвідченим 14.01.2000 державним нотаріусом Першої Ужгородської державної нотаріальної контори Ластівкою А.В., зареєстрованим в реєстрі за № 3-100 (т.1 а.с.15).
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 10.09.2010 (т.1 а.с.14).
26 листопада 2010 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» укладено нотаріально посвідчений договір про відступлення права вимоги, згідно з яким у зв`язку з укладенням договору купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н від 26.11.2010 між фактором (ТОВ «ОТП Факторинг Україна») та клієнтом (ПАТ «ОТП Банк»), за яким клієнт передав фактору права вимоги за кредитними договорами, перелік яких міститься у додатку № 1 до даного договору, укладеними між клієнтом та позичальниками клієнта, перелік яких міститься у додатку № 1 до даного договору, що забезпечений іпотекою/заставою за договорами іпотеки/договорами застави, перелік яких міститься у додатку № 1 до даного договору, укладеними між клієнтом та боржниками/третіми особами. За умовами даного договору клієнт передав та відступив фактору сукупність прав, належних клієнту за договорами забезпечення, включаючи, але не обмежуючись, права звернути стягнення на заставне майно. Згідно з витягом додатку № 1 до вказаного договору до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшло право вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором № CNL-800/132/2007 від 14.11.2007 та до ОСОБА_3 за договором іпотеки № РСNL-800/132/2007 від 14.11.2007 (т.1 а.с.37-39, 145 - 154).
У липні 2009 року ПАТ «ОТП Банк» звернулося до суду з позовом до позичальника ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 14.11.2007 № CNL-800/132/2007 та поручителів за договорами поруки від 14.11.2007 № SR-800/247/2007 та № SR-800/248/2007 ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .
Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 04.02.2014 у цивільній справі № 2-1225/11, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 06.08.2014, позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (залученого до участі у справі як позивача у зв`язку з укладенням договору відступлення права вимоги) до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № CNL-800/132/2007 від 14.11.2007 у розмірі 1 171 980,39 грн, 1 700 грн судового мита та 30 грн витрат на ІТЗ (т.1 а.с.29-33).
Із матеріалів справи убачається, що 08.10.2009 до суду звернувся ОСОБА_3 із позовом до ПАТ «ОТП Банк» про визнання таким, що не підлягає виконанню та скасування виконавчого напису, вчиненого 27.07.2009 нотаріусом про звернення стягнення на житловий будинок та земельну ділянку по АДРЕСА_1 , які позивачем було передано в іпотеку за договором, укладеним 14.11.2007 із банком. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.04.2010 (справа 2-1759/10) цей позов було задоволено: визнано таким, що не підлягає виконанню та скасовано вчинений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіним Д.В. виконавчий напис від 27.07.2009 № 2164 про звернення стягнення на житловий будинок та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 1 167 893,60 гривень на користь ПАТ «ОТП Банк». Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 29.11.2011 залучено до участі в справі ОСОБА_1 як правонаступника позивача ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» як правонаступника відповідача ПАТ «ОТП Банк» – нового кредитора у зобов`язаннях за кредитним договором № CNL-800/132/2007 і договором іпотеки № PCNL-800/132/2007, укладеними 14.11.2007. Відповідно до ухвали Апеляційного суду Закарпатської області від 20.12.2013 апеляційну скаргу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відхилено, а рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.04.2010 року залишено без змін (т.1 а.с.113-119).
Також матеріалами справи встановлено, що у березні 2015 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» отримало судову повістку про виклик до Голосіївського районного суду м. Києва у цивільній справі № 752/3873/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2 , про визнання недійсним договору купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н від 26.11.2010 та договору відступлення права вимоги від 26.11.2010. До цієї повістки в якості додатків було долучено копію ували про відкриття провадження у справі від 18.03.2015, копію вказаного позову з додатками. У зазначеному позові представник ОСОБА_1 повідомив, що остання є спадкоємцем за заповітом спадкового майна, яке їй заповів батько ОСОБА_3 , а саме житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та земельної ділянки площею 623 кв м, на якій він розташований (т.1 а.с.17-22). До того ж безпосередньо у позовній заяві в даній справі ТОВ «ОТП Факторинг Україна» підтвердило отримання з Голосіївського районного суду м. Києва 31.03.2015 судової повістки разом з позовними документами, з-поміж яких містився і примірник заповіту ОСОБА_3 від 14.01.2000. 
27 лютого 2018 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до ОСОБА_1 із досудовою вимогою про погашення заборгованості за кредитним договором № CNL-800/132/2007 від 14.11.2007 /вимога про усунення порушення/ (т.1 а.с.24, 25).
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, та незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частини 1, 5 ст. 1268 ЦК України).
Як убачається із витребуваної апеляційним судом від приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Єгер Н.Д. спадкової справи № 17/2010 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , то заявою № 39 від 29.10.2010 ОСОБА_1 прийняла заповідане їй ОСОБА_3 майно (т.2 а.с.25).
Відповідно до частин 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину та відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Положеннями ч. 1 ст. 23 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.
Згідно зі ст. 1281 ЦК України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщини, протягом одного року від дня настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, у строки, встановлені цією статтею, позбавляються права вимоги.
На переконання колегії суддів, про прийняття відповідачкою ОСОБА_1 спадщини за своїм померлим батьком ОСОБА_3 , позивачу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було відомо або повинно було бути відомо як принаймні 29 листопада 2011 року під час розгляду Апеляційним судом Закарпатської області апеляційної скарги на рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.04.2010, де ухвалою суду апеляційної інстанції було залучено до участі в справі ОСОБА_1 (правонаступницю померлого позивача ОСОБА_3 ) і ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (правонаступника відповідача ПАТ «ОТП Банк»), так і 20 грудня 2013 року при постановлені Апеляційним судом Закарпатської області судового рішення про відхилення апеляційної скарги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та залишення без змін рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.04.2010. При цьому, апеляційним судом також було зазначено, що документи, необхідні для оформлення спадщини за ОСОБА_3 , нотаріусу подала лише ОСОБА_1 .
Водночас ТОВ «ОТП Факторинг України» також було відомо про відкриття спадщини та про спадкоємця ОСОБА_3 - ОСОБА_1 ще у березні 2015 року після отримання товариством позовної заяви у цивільній справі № 752/3873/15-ц, що перебувала у провадженні Голосіївського районного суду м. Києва.
З досудовою вимогою до ОСОБА_1 про погашення заборгованості за кредитним договором позивач ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся 27.02.2018, а отже з пропуском преклюзивного строку для пред`явлення вимоги до спадкоємниці ОСОБА_1 , визначеного ст. 1281 ЦК України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Будь-яких доказів того, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» зверталося до ОСОБА_1 з вимогою про погашення даної заборгованості скоріше 27.02.2018, матеріали справи не містять.
Приписами ч. 4 ст. 263 ЦПК України констатовано, що при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд ураховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 
Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 (справа № 522/407/15-ц, провадження № 14-53 цс 18) викладено висновок, що сплив визначених у статті 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань. При цьому приписи статей 1281 і 1282 ЦК України та статті 23 Закону України «Про іпотеку» регламентують особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника, зокрема і в зобов`язаннях, забезпечених іпотекою (пункт 55). За змістом цих приписів у разі переходу права власності на предмет іпотеки у порядку спадкування право іпотеки є чинним для спадкоємця (пункт 55.1); кредитор має пред`явити свою вимогу до спадкоємців протягом 6 місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, незалежно від настання строку вимоги, а якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, то не пізніше одного року від настання строку вимоги (пункт 55.5); наслідком пропуску кредитором вказаних строків звернення з вимогою до спадкоємців є позбавлення кредитора права вимоги (пункт 55.6); стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою (пункт 57). Поняття «строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» не тотожне поняттю «позовна давність». Так, ч. 4 ст. 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті. Тоді як згідно з частиною ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, а відтак визначені ст. 1281 ЦК України строки пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними строками, тому сплив перших має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права (пункти 58, 59).
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, окрім випадків установлених цим Кодексом.
Приписами ч. 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З огляду на наведене, апеляційний суд уважає, що ТОВ «ОТП Факторинг України» як кредитор пропустило визначений у статті 1281 ЦК України преклюзивний строк пред`явлення вимоги до спадкоємниці ОСОБА_1 , що є наслідком позбавлення позивача права вимоги за додатковим зобов`язанням, а тому позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки, згідно з договором іпотеки № PCNL-800/132/2007 від 14.11.2007, є безпідставною та задоволенню не підлягає.
Положеннями ст. 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На переконання апеляційного суду, оскаржуване рішення місцевого суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.
Також колегія суддів не вбачає підстав і для скасування чи зміни додаткового рішення суду, оскільки доводи апеляційної скарги щодо його незаконності і необґрунтованості зводяться лише через відмову судом у задоволенні позовної вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, та при цьому апелянт не оспорює сам факт понесених таких судових витрат, підтвердження їх відповідними доказами та стягнутий судом їх розмір, а також не вказує на порушення місцевим судом під час ухвалення додаткового рішення норм матеріального або процесуального права, зокрема статей 137, 138, 141, 270 ЦПК України.
Отже, доводи апеляційної скарги, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи і не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги слід віднести за рахунок позивача ТОВ «ОТП Факторинг Україна». 
Керуючись статтями 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» - адвоката Захаркевича Олексія Миколайовича залишити без задоволення.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 3 вересня 2019 року та додаткове рішення цього ж суду від 12 вересня 2019 року залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 2 550 гривень покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна». 

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду на протязі тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повне судове рішення складено 15 квітня 2021 року.

Суддя-доповідачка: 

Судді