ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

17 червня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/5790/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Малиш Н.І. (доповідач),
                               суддів:  Баранник Н.П., Щербака А.А.,     
  
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпра на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 травня 2021 року (суддя 1-ї інстанції Неклеса О.М.) у справі №160/5790/21 за позовом  Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпра  до  Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро),  третя особа. яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:   ОСОБА_1  про скасування постанови про накладення штрафу,- 

ВСТАНОВИВ:
Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпрі звернувся до суду з позовом до Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнати протиправною та скасування постанови Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ВП № 64421586 від 12.03.2021 року про накладення штрафу з КЕВ м. Дніпро на користь держави в розмірі 5100 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані незгодою з оскарженою постановою, оскільки відповідач не пересвідчився наявністю поважності підстав невиконання судового рішення.
Рішенням  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 травня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.
На вказане рішення суду першої інстанції позивачем  подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не надано належної оцінки доводам позивача. 
Відповідно до  статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року (яке набрало законної сили 25.01.2021 року) позовні вимоги ОСОБА_1 – задоволено повністю.
Визнано протиправною бездіяльність Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро щодо не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення.
Зобов`язано Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпро нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 08.11.2016 року по 30.11.2018 року, застосувавши при нарахуванні та виплаті індексації базовий місяць - січень 2008 року.
Зобов`язано Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпро м. Дніпро нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації  грошового забезпечення за весь час затримки виплати - з 08.11.2016 по день фактичної виплати індексації.
05.02.2021 року ОСОБА_1 видано виконавчий лист №160/13970/20 щодо зобов`язання Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпро нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації      грошового забезпечення за весь час затримки виплати - з 08.11.2016 по день фактичної виплати індексації.
08.02.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) із заявою про примусове виконання рішення за виконавчим листом №160/13970/20.
Соборним відділом ДВС 12.02.2021 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №64421586 на підставі виконавчого листа №160/13970/20 про зобов`язання Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпро нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації      грошового забезпечення за весь час затримки виплати - з 08.11.2016 по день фактичної виплати індексації.
10.03.2021 року позивач направив на адресу третьої особи повідомлення, в якому просив письмово повідомити КЕВ м. Дніпро про банківські реквізити ОСОБА_1 для перерахунку коштів.
10.03.2021 року ОСОБА_1 письмово повідомив КЕВ м. Дніпра про його банківські реквізити.
Старшим державним виконавцем Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Тичинським Д.Є. 12.03.2021 року винесено постанову про накладання штрафу, якою за невиконання без поважних причин рішення суду накладено Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпро штраф у розмірі 5100 грн.
07.04.2021 року від позивача на адресу Соборного відділу ДВС надійшла заява про виконання рішення суду, в якій зокрема зазначено, що на виконання рішення  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року у справі №160/13970/20 за позовом ОСОБА_1 щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення, КЕВ м. Дніпро здійснено нарахування індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 08.11.2016 року по 30.11.2018 року та 11.03.2021 року здійснено виплату індексації грошового забезпечення на банківські реквізити, зазначені у заяві ОСОБА_1 .
Не погоджуючись із постановою Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ВП № 64421586 від 12.03.2021 року про накладення штрафу з КЕВ м. Дніпро на користь держави в розмірі 5100 грн., позивач звернувся до суду з позовом про оскарження такої.
Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову дійшов висновку про правомірність накладення штрафу.
Вирішуючи спірні правовідносини суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків. 
Відповідно до частини 2 статті 13 Закону України “Про судоустрій і статус суддів”  судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями  на всій території України.
Згідно з частиною 1 Закону України від 2 червня 2016 року №1404-VIII “Про виконавче провадження” (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені  Конституцією України, цим  Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього  Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього  Закону  підлягають примусовому виконанню.
Положеннями частин 1-2 статті 18 Закону України “Про виконавче провадження” визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим  Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.( частина 5 статті 26 вказаного Закону)
Згідно приписів частини 6 статті 26 Закону № 1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).
Згідно з частиною 1 статті 28 Закону України “Про виконавче провадження”            копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої  статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
За приписами статті 75 Закону № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
Положеннями статті 11 Закону № 1404-VIII  установлено, що строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом – встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом. Строки, встановлені цим Законом, обчислюються в робочих днях, місяцях і роках, а також можуть визначатися посиланням на подію, яка повинна неминуче настати.
Наведені норми законодавства свідчать про те, що правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин. Поважними причинами невиконання боржником рішення можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення боржника, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для виконання рішення у встановлений виконавцем строк та повинні бути підтверджені належними доказами.
При цьому, застосування такого заходу реагування як винесення постанови про накладення штрафу є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.
Тобто, надаючи оцінку тому чи правомірно на боржника наклали штраф за невиконання судового рішення потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим документом) і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк. 
У цьому зв`язку варто зауважити, що сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до      статті 75 Закону № 1404-VIII      .
Отже, сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є достатньою підставою, з якою законодавець пов`язує накладення штрафу на боржника.
Підставою для застосування такого виду відповідальності є саме невиконання судового рішення без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк.
Як свідчать встановлені обставини справи, Соборним відділом ДВС 12.02.2021 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №64421586 на підставі виконавчого листа №160/13970/20 про зобов`язання Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпро нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації      грошового забезпечення за весь час затримки виплати - з 08.11.2016 по день фактичної виплати індексації.
10.03.2021 року позивач (боржник) направив на адресу третьої особи повідомлення, в якому просив письмово повідомити КЕВ м. Дніпро про банківські реквізити ОСОБА_1 для перерахунку коштів.
10.03.2021 року ОСОБА_1 письмово повідомив КЕВ м. Дніпра про його банківські реквізити.
Згідно інформації на роздруківках 11.03.2021 на адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 була направлена заява КЕВ м. Дніпро у ВП №64421586, додаток 1 по Личман ВП №64421586, додаток 2 по Личман ВП №64421586, додаток 3 по Личман ВП №64421586, заява по Личман ВП №64421586 щодо виконання судового рішення. (а.с. 36)
Проте постанова відповідача не містить будь-яких обґрунтувань неприйняття таких доводів.
Отже, оскаржена постанова не містить висновку та встановленого факту поважності чи неповажності невиконання позивачем рішення суду. Не містить обґрунтувань неприйняття поданих боржником документів як на факт виконання, на думку останнього,  рішення суду.
Відповідач у оскарженій постанові зазначив лише про невиконання боржником вимог виконавчого листа без зазначення, в чому полягає неповажність причин його невиконання.
Щодо доводів стягувача за судовим рішенням (третьої особи) поданих суду, відповідно до яких судом вказано про невиконання судового рішення, колегія суддів зазначає таке. З пояснень третьої особи  вбачається, що по суті така особа зазначає про  незгоду  із здійсненим нарахуванням та виплатою індексації, а отже і вважає, що судове рішення не виконано.
Проте питання щодо належності розрахунку вирішується між стягувачем та боржником, а також в порядку ст. 383 КАС України.
Доводи відповідача, з якими погодився і суд першої інстанції щодо неналежності подання боржником документів за адресою   ІНФОРМАЦІЯ_1 , є помилковими, оскільки відповідач також направляв документи виконавчого провадження на електронну адресу боржника.
Оскаржена постанова від 12.03.2021р. не містить доводів відхилення поданих боржником 11.03.2021р. документів щодо виконання рішення суду. Також відповідачем не з`ясовувалось питання підстав невиконання у встановлений термін.
Враховуючи встановлені обставини та норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції  дійшов висновку про протиправність оскарженої  постанов відповідача та наявність підстав для задоволення позову. 
Враховуючи зазначене, суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального права, проте  не надав належної оцінки доводам та доказам сторін, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає  скасуванню, з прийняттям нового судового рішення про задоволення позову.
Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст. ст. 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпра задовольнити.
Рішення  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 травня 2021 року у справі №160/5790/21  – скасувати, та прийняти у справі нове судове рішення.
Позов задовольнити.
Визнати  протиправною та скасувати постанову Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ВП № 64421586 від 12.03.2021 року про накладення штрафу.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.
   
Головуючий - суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак