Номер провадження: 33/813/427/21
Номер справи місцевого суду: 512/642/19 
Головуючий у першій інстанції Бростовська Н.О. 
Доповідач Толкаченко О. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2021 року                                                                                 м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Толкаченко О.О., за участю: секретаря судового засідання Маслова Р.Ю., особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні його клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Савранського районного суду Одеської області від 28 грудня 2019 року, - 

ВСТАНОВИВ:

зазначеною постановою було закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП відносно

ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, приватного підприємця, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 

у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, встановлених ст.38 КУпАП, -
Не погодившись із зазначеною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Савранського районного суду Одеської області від 28 грудня 2019 року. 
Обґрунтовуючи поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження зазначив, що він не був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання в суді першої інстанції. Про існування оскарженої постанови він дізнався лише 08 січня 2020 року, коли отримав її копію у поштовому відділенні за місцем реєстрації.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, строки подачі апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає поверненню особі, що її подала з таких підстав.
Згідно з ч.2 ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Зі змісту мотивувальної частини оскарженої постанови убачається, що ОСОБА_1 не був присутнім в судовому засіданні суду першої інстанції під час розгляду його справи. 
Проте апеляційний суд визнає необґрунтованими його доводи про те, що він не був належним чином сповіщений про дату, час та місце судового засідання.
Так, перше судове засідання по справі було призначено на 08 годину 30 хвилин 14 листопада 2019 року, про що ОСОБА_1 був повідомлений засобами поштового зв`язку (а.с.20).
Проте ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надіслав клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату.
В наступне судове засідання призначене на 12 грудня 2019 року ОСОБА_1 повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.
При цьому ОСОБА_1 був достеменно обізнаний про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується його особистим підписом на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправленні (а.с.21).
Після цього в судове засідання призначене на 08 годину 30 хвилин 28 грудня 2019 року ОСОБА_1 втретє не з`явився без поважних причин і суд правомірно розглянув справу без його участі. 
В матеріалах справи містяться належні та допустимі докази – копії рекомендованих повідомленнь про вручення поштового відправлення, які підтверджують факт належного сповіщення ОСОБА_1 про дату, час та місце судових засідань, які були призначені в суді першої інстанції.
Проте останні свідомо не скористався своїм правом були присутнім під час розгляду його справи і суд мав всі передбачені Законом підстави розглянути справу без участі особи, що притягається до адміністративної відповідальності. 
У своєму клопотанні ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду від 28 грудня 2019 року, проте не наводить будь-яких причин, які обґрунтовують поважність причини пропуску вказано строку майже на півтора року.
Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.
У цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Звертаючись з апеляційною скаргою, в якій порушується питання про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 не надав доказів про наявність у нього перешкод у реалізації свого права на оскарження постанови суду від 28 грудня 2019 року в установлений законом строк.
Доводи ОСОБА_1 про те, що він перебував за кордоном не були підтверджені жодними належними та допустимими доказами. При цьому апеляційний суд зазначає, що ОСОБА_1 мав можливість скористатися правовою допомогою адвоката. 
Крім того, доводи ОСОБА_1 про його перебування за кордоном в період розгляду його справи у суді першої інстанції спростовуються тими ж поштовими повідомленнями, в яких зазначено, що він особисто отримував повістки про його виклики до суду.
Докази, які б могли бути підставою для поновлення пропущеного з поважних причин строку, в матеріалах справи відсутні.
За таких обставин, оскільки ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу після закінчення встановленого законом десятиденного строку на апеляційне оскарження, та не навів поважних та достовірних причин припуску цього строку, апеляційний суд дійшов висновку про те, що строк на апеляційне оскарження не може бути поновленим, а апеляційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала.
На підставі викладеного, керуючись статтями 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя апеляційного суду Одеської області

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови Савранського районного суду Одеської області від 28 грудня 2019 року, якою закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП відносно ОСОБА_1 у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, встановлених ст.38 КУпАП.
Апеляційну скаргу повернути особі, що її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду          О.О. Толкаченко