ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 525/1100/20  Номер провадження 22-ц/814/770/21	Головуючий у 1-й інстанції Прасол Я. В.  Доповідач ап. інст. Чумак О. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2021 року 	м. Полтава	

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого судді - Чумак О.В.
суддів Дряниці Ю.В., Бондаревської С.М.
розглянула в порядку письмового провадження в приміщенні апеляційного суду в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Акцент-Банк" на заочне рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 12 січня 2021 року, ухвалене суддею Прасол Я.В., у справі за позовом Акціонерного товариства "Акцент-Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2020 року АТ «Акцент-Банк» звернулося до місцевого суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого послався на те, що ОСОБА_1 звернувся до АТ «Акцент-Банк» (далі - АТ «А-Банк»), приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладення кредитного договору №SAMABWFC00000969107 та отримання кредитної картки. 
На підставі Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку відповідачу було надано кредит шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 46,80% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом.
Відповідач ОСОБА_1 своїм підписом у вказаній Анкеті-заяві підтвердив свою згоду на те, що підписана Анкета-Заява разом з Умовами та правилами і Тарифами, які викладені на сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між ним та АТ «А-Банк» кредитний договір. 
Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту позивач керувався п.п.2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких Відповідач при укладенні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. 
Відповідач взяв на себе зобов`язання погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії, на умовах, передбачених цим Договором (п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг).
Позивач свої зобов`язання виконав, надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах визначених Договором в межах встановленого кредитного ліміту.
У процесі користування кредитними коштами відповідач не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що підтверджується наданим розрахунком заборгованості. Отже, не виконав належним чином узяті на себе зобов`язання та допустив заборгованість у сумі 18 912, 38 грн., з яких: 12 573, 59 грн. - заборгованість за кредитом; 5 989, 03 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 349, 76 грн. - пеня, яку позивач просить стягнути з відповідача та понесені позивачем при зверненні з позовом до суду судові витрати. 

Заочним рішенням Великобагачанського районного  суду Полтавської області від  12 січня 2021 року у задоволенні позову Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

З цим заочним рішенням місцевого суду не погодився позивач АТ «А-Банк», оскарживши його в апеляційному порядку.
У поданій апеляційній скарзі представник банку, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення районного суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором та судові витрати. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначив, що матеріалами справи підтверджено факт укладання з відповідачем кредитного договору, отримання ним кредитної картки та користування кредитними коштами, про що свідчить виписка про рух коштів за картковим рахунком. Отже, позовні вимоги доведені та підлягають задоволенню.

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи не подавався.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відповідно до положень ч. 1 ст. 369 цього Кодексу - без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За змістом ст. 374 ч. 1 п. 1 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно із ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Суд першої інстанції правильно встановив, що згідно статуту Акціонерне товариство „Акцент-Банк" є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства „Акцент-Банк" (а.с.14 на звороті-17).
Як вказав у позовній заяві АТ «Акцент-Банк», ОСОБА_1 звернувся до банку з метою укладення кредитного договору №SAMABWFC00000969107 та отримання кредитної картки, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку від 06.04.2017 р., згідно якої Банком було надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку.
До позову АТ «Акцент-Банк» надав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, датовану 06.04.2017 р. та підписану відповідачем (а.с.5 на звороті).
У цій Анкеті-заяві зазначено, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між банком договір про надання банківських послуг. 
Також у заяві зазначено, що відповідач ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення і згоден з його умовами. 
Примірник договору про надання банківських послуг згоден отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.a.bank.com.ua. Зобов`язався виконувати Умови та Правила банківських послуг а також самостійно регулярно знайомитися з їх змінами на сайті А-Банку www.a.bank.com.ua. 
Також підтвердив, що ознайомлений і згоден з Умовами та Правилами надання послуги «Скарбничка» і згоден на оформлення даної послуги. 
У Анкеті-заяві від 06.04.2017 р., підписаній ОСОБА_1 , відсутня інформація про розмір кредитного ліміту, умови користування коштами та строки їх повернення.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що банком не доведено факт укладання кредитного договору, видачі банком і отримання позичальником вказаної у позовній заяві кредитної картки та отримання кредитних коштів згідно підписаного кредитного договору від 06.04.2017 р.

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду, з огляду на таке.

Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом частини першої статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Згідно статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «А-Банк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Заявляючи позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості з тіла кредиту, простроченого тіла кредиту, пені та штрафів АТ «А-Банк» посилався на договірний характер таких правовідносин.

Відповідно до ст.ст. 12, 13, 76-81, 89 ЦПК України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Підписана відповідачем Анкета-заява від 06.04.2017 р. є неналежним доказом на підтвердження позовних вимог, оскільки не доводить факт укладення кредитного договору №SAMABWFC00000969107 від 06.04.2017 р. та отримання кредитної картки з установленням кредитного ліміту.
Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг АТ «Акцент-Банк» не містить підпису відповідача ОСОБА_1 .
Жодних доказів на підтвердження того, що відповідач під час укладення кредитного договору був ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг у ПАТ «А-Банк» станом на 06.04.2017 р. та саме в редакції Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ «А-Банк», які надані до суду, місцевому суду не надано.
Доказів про те, що відповідачу були надані позивачем кредитні кошти, їх розмір та коли саме, чи користувався відповідач кредитними коштами, чи виконував зобов`язання по їх поверненню, позивачем також надано не було.
Розрахунок заборгованості (а.с. 4-5) не є належним і допустимим доказом, який підтверджує факт укладення кредитного договору та його виконання сторонами.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено факт укладення 06.04.2017 р. договору з відповідачем, видачі банком і отримання позичальником кредитної картки, встановлення по ній кредитного ліміту, отримання відповідачем кредитних коштів, їх використання та ознайомлення позичальника з усіма істотними умовами договору.

Доводи апеляційної скарги представника АТ «А-Банк» зводяться до незгоди з рішенням місцевого суду, тому залишаються без задоволення колегією суддів.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Додана до апеляційної скарги виписка про рух коштів по картковому рахунку ОСОБА_1 , до уваги колегії суддів не приймається, оскільки позивач не навів в апеляційній скарзі жодних підстав, у зв`язку з чим він не подав вказану виписку до суду першої інстанції, та не надав докази неможливості подання вказаного документу до місцевого суду з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, відповідає нормам матеріального і процесуального права, та не може бути скасовано з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» залишити без задоволення.
Рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від  21 січня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.В.Чумак

Судді:                                                  С.М.Бондаревська

Ю.В.Дряниця