ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
20 квітня 2021 року           справа №229/3916/20 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів: Гаврищук Т.Г., Міронової Г.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Виконавчого комітету Дружківської міської ради на рішення  Дружківського міського суду Донецької області від 05 лютого 2021 р. у справі № 229/3916/20 (головуючий І інстанції Гонтар А.Л.) за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Дружківської міської ради  про  скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

                                                            ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Дружківського міського суду Донецької області з позовом до Виконавчого комітету Дружківської міської ради  (далі - відповідач), в якому просила: визнати постанову адміністративної комісії Виконавчого комітету Дружківської міської ради від 11 серпня 2020 року про притягнення її до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 156 КУпАП, незаконною та скасувати.
Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 05 лютого 2021 року задоволено позовні вимоги, а саме суд: визнав протиправною та скасував постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Дружківської міської ради від 11 серпня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 156 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 2550 грн.
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, просив скасувати рішення суду яке на його думку прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивач в засіданні адміністративної комісії не визнала свою провину саме у продажі напою неповнолітній, оскільки вважала, що дівчині більше 18 років. Наявність складу адміністративного правопорушення особи підтверджується протоколом засідання комісії, поясненнями свідків та позивача.
Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.
31 липня 2020 року поліцейським Дружківського ВП Краматорського ВП ГУНП в Донецькій області Пірожок О.Г. було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КУпАП. Матеріали направлені до адмінкомісії до розгляду.
Відповідно до протоколу, ОСОБА_1 , знаходячись на робочому місці в магазині за адресою: АДРЕСА_1 , реалізувала слабоалкогольний напій "Revo", вмістом спирту 8,5% вартістю 38,60 грн. неповнолітній особі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до пояснень ОСОБА_3 , долучених до протоколу про адміністративне правопорушення, вона підтвердила факт придбання ОСОБА_2 слабоалкогольного напою "Revo" у продавця у вказаному магазині.
Відповідно до пояснень ОСОБА_2 , долучених до протоколу про адміністративне правопорушення, вона підтвердила факт придбання нею у продавця магазину за вищевказаною адресою слабоалкогольного напою "Revo".
Матеріали справи містять рапорт працівника поліції про факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 з поясненнями до протоколу щодо повернення грошей за слабоалкогольний напій "Revo".
Згідно з випискою із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та ліцензії Державної фіскальної служби України Головного управління ДФС у Донецькій області, ОСОБА_4 зареєстрована як фізична особа-підприємець та є суб`єктом господарювання, має ліцензію на здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями строком дії до 19 квітня 2021 року .
Відповідно до трудового договору від 10 квітня 2017 року ОСОБА_1  була прийнята на роботу продавця продовольчих товарів до ОСОБА_5 , який не має ліцензії на право торгівлі алкогольними напоями.
Відповідно до постанови від 11 серпня 2020 року за №20-48 адміністративної комісії при виконавчому комітеті Дружкіської міської ради, ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 56 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 2550 грн. (а.с.3).
Відповідно до постанови адміністративної комісії ОСОБА_1 з`явилась на розгляд справи про адміністративне правопорушення, провину не визнала.
Як вбачається із протоколу № 14 засідання адміністративної комісії від 11 серпня 2020 року, ОСОБА_1 провину не визнала. Пояснила, що продала банку слабоалкогольного напою  "Revo" дівчині, якій на вигляд було більше 18 років. У неї не виникло сумнівів щодо її віку. Факт реалізації слабоалкогольного напою саме ОСОБА_2 не заперечувала. (а.с.21).
Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суду першої інстанції пояснили, що  вони є членами комісії, під час розгляду адміністративних матеріалів ОСОБА_1 провину не визнала, але після того, як один із членів комісії вказав їй, що вона раніше у поясненнях погоджувалась із скоєним, ОСОБА_1 визнала провину. Цього було достатньо для того, щоб визнати ОСОБА_1 винною особою та притягнути до адміністративної відповідальності.
Згідно наданих суду першої інстанції пояснень ОСОБА_1 , вона дійсно працює продавцем у магазині 31 липня 2020 року до магазину зайшла молода жінка, у якої у руках був слабоалкогольний напій. Після цього до крамниці зайшов працівник поліції, та сказав їй про те, що неповнолітнім не можна продовати слабоалкогольні напої, чи їй про це відомо. На що вона відповіла згодою. Після цього він сказав, що провів з нею роз`яснювальну бесіду та що вона повинна підписати протокол. Що вона і зробила не прочитав протокол, поставила свій підпис.
Відповідно до наданих суду першої інстанції пояснень свідка ОСОБА_8 , вона гуляла з дитиною, біля крамниці. Бачила, як під`їхала поліція, із автомобілю вийшли дві дівчини і пішли разом із робітником поліції до крамниці. Вона бачила, як одна із дівчин пила слабоалкогольний напій.
Згідно наданих суду першої інстанції пояснень свідка ОСОБА_4 , вона є ФОП та має ліцензію на продаж алкогольних напоїв. ОСОБА_1 не є її співробітником, вона їй ніколи не доручала продавати спиртні напої.
Відповідно до наданих суду першої інстанції пояснень свідка ОСОБА_9 , він побачив, як неповнолітня дівчина виходила з крамниці та тримала в руках банку слабоалкогольного напою, він запитав її де вона взяла напій, на що остання відповіла - у крамниці. Він зайшов у крамницю та спитав у продавця чи продавала вона неповнолітній слабоалкогольний напій, та підтвердила це і він склав протокол.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з відсутності доказів та складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 156 КУпАП.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначено Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".
Приписами статті 15-3 вищевказаного Закону встановлені обмеження щодо продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів, а саме: заборонено здійснювати продаж алкогольних напоїв і тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років. 
Продавець пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів зобов`язаний отримати у покупця, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні напої, слабоалкогольні напої, вина столові або тютюнові вироби, паспорт або інші документи, які підтверджують вік такого покупця, якщо у продавця виникли сумніви щодо досягнення покупцем 18-річного віку.
У разі відмови покупця надати такий документ продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів такій особі забороняється. 
Згідно з частиною 1 статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством. 
Згідно з частиною 2 статті 156 КУпАП, порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами в приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування, як таких, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами заборонена, а так само торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами через торгові автомати чи неповнолітніми особами, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв або тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби, - тягне за собою накладення штрафу від ста до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що продавець при реалізації алкогольних напоїв зобов`язаний вжити передбачені законодавством заходи, спрямовані на недопущення продажу таких тютюнових виробів особам, які не досягли 18-ти річного віку, а в разі вчинення таких дій несе адміністративну відповідальність, визначену законом.
Суд зазначає, що заборона продажу алкогольних напоїв особам, які не досягли 18-ти років та наділення продавця правом отримувати у покупця документи, які підтверджують його вік, спонукає дотримуватися відповідного рівня обачності, який би унеможливлював порушення чітко визначеної заборони продавати неповнолітній особі зазначену продукцію, а відсутність у продавця сумніву щодо віку покупця та продаж, у зв`язку з цим, забороненого товару неповнолітній особі не може бути підставою звільнення суб`єкта господарювання від відповідальності.
За приписами статті 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. 
Механізм застосування фінансових санкцій визначає Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 02 червня 2003 року № 790 (далі - Порядок № 790), відповідно до пункту 5 якого, підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб`єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.
Відповідно до статті 218 КУпАП, адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 45, 46, 92, 99, 103-1, 103-2, 104, 104-1, статтею 136 (за вчинення порушень на автомобільному транспорті), статтями 138, 141, 142, 149-152, частиною першою статті 154, статтями 155, 155-2, частиною другою статті 156, статтями 156-1, 156-2, 159, частиною першою статті 163-17, статтею 175-1 (за порушення, вчинені у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтею 179, статтею 180 (крім справ щодо батьків неповнолітніх або осіб, які їх замінюють), частиною четвертою статті 181, статтею 181-1, частиною першою статті 182, статтями 183, 185-12, 186, 189, 189-1, 212-1 цього Кодексу.
Адміністративні комісії при виконавчих органах сільських, селищних рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 92, статтею 99 (коли правопорушення вчинено громадянином), статтями 103-1, 103-2, 104, статтею 136 (за вчинення порушень на автомобільному транспорті), статтями 141, 142, 150-152, статтями, 155, 155-2, частиною другою статті 156, статтями 156-1, 156-2, 159, частиною першою статті 163-17, статтею 175-1 (за порушення, вчинені у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтею 179, статтею 180 (крім справ щодо батьків неповнолітніх або осіб, які їх замінюють), частиною четвертою статті 181, частиною першою статті 182, статтями 183, 186, 212-1 цього Кодексу.
З матеріалів справи вбачається, що Адміністративною комісією розглянуто справу про адміністративне правопорушення в межах повноважень, визначених статтею 218 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення та отримані пояснення складені з дотриманням вимог чинного законодавства, про день, час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення позивач повідомлявся.
Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).
За змістом статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно частини 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ч.2 статті 76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Суд зазначає, що з метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом, уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина 2 статті 33 КУпАП).
Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.
На підтвердження вчинення позивачем правопорушення, відповідачем надано: протокол про адміністративне правопорушення, пояснення неповнолітньої особи та свідка, поясненнями позивача, рапорт.
Як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення. був складений на підставі пояснень неповнолітньої ОСОБА_2 та неповнолітньої ОСОБА_3 . Особи, які склали цей протокол, не були присутніми під час продажу алкоголю неповнолітньому.
Протокол  не містить паспортних даних понятого, лише прізвища, ініціали, адреса проживання. 
З пояснень ОСОБА_3 вбачається, що вона є неповнолітньою, проте, пояснення відібрані без участі батьків (одного з них), іншого представника або педагога, що є порушенням ст. 33 Закону України "Про Національну поліцію". Будь-якого іншого свідка, крім неповнолітньої ОСОБА_3 , який би засвідчив факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, протокол не містить.
Позивач у позові спростовує продаж алкогольних напоїв неповнолітній.
При складанні протоколу про притягнення  позивача до адміністративної відповідальності уповноваженою особою не було витребувано, а адміністративною комісією, суду не надано фіскальний чек, який міг би підтвердити факт продажу слабоалкогольного напою неповнолітньому. Матеріали справи не містять протоколу огляду та вилучення алкогольного напою. 
При цьому, суд зазначає, що матеріалами не документовано факту продажу алкогольного напою  неповнолітній який би в подальшому було вилучено у нього, саме у приміщенні магазину у присутності позивача, оскільки письмові пояснення свідка та неповнолітньої не містять посилань на певну особу-продавця, а свідки події, інші документальні докази (копія фіскального чеку), чи фото- відеоматеріали, які це доводять, відсутні. 
В протоколі зазначено місце роботи позивача як ФОП ОСОБА_5 , без зазначення прізвища та імя. В оскаржуваній постанові відповідачем зазначено місце роботи як ФОП ОСОБА_5 . Матеріали справи свідчать, що позивач уклала трудовий договір з ОСОБА_5 , проте, рішення ГУ ДПС у Донецькій області про застосування фінансових санкцій від 15.09.2020, складене відносно ОСОБА_4 на підставі оскаржуваної постанови. Отже, відповідачем не враховано здійснення підприємницької діяльності за вказаною адресою кількох підприємців, та належним чином не встановлено особу яка здійснювала торгівлю.
Крім того, як вже зазначалось, з пояснень свідка ОСОБА_8 вбачається, що вказана особа гуляла з дитиною, біля крамниці та бачила, як під`їхала поліція, із автомобілю вийшли дві дівчини і пішли разом із робітником поліції до крамниці, одна із дівчин пила слабоалкогольний напій. Тому, суд критично відноситься до письмових пояснень неповнолітньої ОСОБА_2 та неповнолітньої ОСОБА_3 , зважаючи на відсутність інших свідків та документального підтвердження продажу слабоалкогольного напою неповнолітній, що ставить під сумнів саму подію адміністративного правопорушення.
Долучений відповідачем рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним беззаперечним доказом вчинення особою адміністративного правопорушення.
Верховний Суд у постанові від 20 травня 2020 року у справі справа № 524/5741/16-а, висловив правову позицію, що рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень.
Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.
Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.
У контексті наведеного слід відзначити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.
За змістом статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Відповідачем не доведено поза розумним сумнівом факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення та наявність у його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченогост.152 КУпАП, підстави, за яких винесена оскаржувана постанова, не ґрунтуються на всебічному, повному та обґрунтованому дослідженні матеріалів адміністративної справи, тому постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову.
Враховуючи вищенаведене, перевіривши доводи, викладені скаржником в скарзі, суд не вбачає обставин, які б давали підстави ставити під сумнів правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права.
Статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Керуючись статями 271, 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                              ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Дружківської міської ради на рішення  Дружківського міського суду Донецької області від 05 лютого 2021 р. у справі № 229/3916/20- залишити без задоволення.
Рішення Дружківського міського суду Донецької області від 05 лютого 2021 р. у справі № 229/3916/20- залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.
Повне судове рішення проголошено та підписано 20 квітня 2021 року

Суддя-доповідач                                                                                        Е.Г. Казначеєв

Судді                                                                                                         Т.Г. Гаврищук 

                                                                                                                 Г.М. Міронова