ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2021 р.	Справа № 520/13466/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Григорова А.М.,
Суддів: Подобайло З.Г. ,  Бартош Н.С. ,
за участю секретаря судового засідання Щеглової Г.О.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Слобожанської митниці Держмитслужби на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2020, головуючий суддя І інстанції: Сліденко А.В., м. Харків, повний текст складено 03.12.20 року по справі № 520/13466/2020
          за позовом               Товариства з обмеженою відповідальністю "БФПЛАСТЕК"  
          до               Слобожанської митниці Держмитслужби                       
          про визнання протиправними та скасування рішень,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «БФ Пластек» (далі за текстом - заявник, платник, ТОВ, Товариство), у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про: 1) визнання протиправним та скасування Рішення Слобожанської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товару №UA807000/2020/001819/2 від 11.09.2020р.; 
2) про визнання протиправною та скасування Картки відмови Слобожанської митниці Держмитслужби в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807240/2020/00013 від 11.09.2020р.
          Аргументуючи ці вимоги зазначив, що правильно визначив митну вартість предмету імпорту за ціною договору. Стверджував, що усі документи були складені належно та повно підтверджували митну вартість товару, заперечував правомірність виникнення підстав для сумнівів у правильності розрахунків. Наголошував на відсутності підстав для збільшення митної вартості товару.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2020р. позов  задоволено. Визнано протиправним і скасовано повністю рішення Слобожанської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA807000/2020/001819/2 від 11.09.2020р.           Визнано протиправною та скасовано повністю картку відмови Слобожанської митниці Держмитслужби в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807240/2020/00013 від 11.09.2020р.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Слобожанською митницею Держмитслужби подано апеляційну скаргу, в якій зазначає, що  рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2020 по справі №520/13466/2020 незаконним та необґрунтованим у зв`язку з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Зазначає, що як вбачається з оскаржуваного рішення, судом порушено принцип всебічного розгляду справи та взагалі не надано оцінку доводам та доказам, наданим відповідачем.  Вказує, що  у даному випадку порушення норм процесуального права полягає у ненаданні належної правової оцінки доказам по справі, обставинам та матеріалам справи, що мають значення для правильного вирішення справи, що свідчить про неповноту з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, та вказує на порушення під час ухвалення судом рішення норм процесуального права, а саме ст.ст. 2, 90, ч.3 ст.242, ч.4 ст.246 КАСУ. Зазначає, що оспорюване рішення про коригування митної вартості №UA807000/2020/001819/2 від 11.09.2020 містить номер та дату митної декларації, що послужила джерелом для визначення митної вартості. Посилається на те, що судом не взято до уваги, що декларантом не було підтверджено таку складову митної вартості, як витрати на транспортування у відповідності до ч. 10 статі 58 МКУ. Посилається на те, що декларантом не були надані банківські та інші платіжні документи, які б підтверджували факт оплати  а транспортно- експедиційні послуги. Також зазначає, що відповідно до загальнодоступної інформації, розміщеної в мережі Інтернет (сайт: www.YOUControl.com.ua,https://usr.minjust.gov.ua та www.Rusprofile.ru) засновником підприємства ТОВ "Европласт-Руссланд" зазначеним у графі ЕМД №2 є ОСОБА_1 і водночас він є Керівником і уповноваженою особою на вчинення дій від імені юридичної особи, що зазначена у графі №8 ТОВ "БФПЛАСТЕК", але в гр. 9А,9Б Декларації митної вартості зазначено про відсутність взаємозалежності між продавцем та покупцем. Враховуючи наведене просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2020 по справі №520/13466/2020 та ухвалити нове судове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позовних вимог ТОВ «БФПластек».
Від ТОВ «БФПластек», до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним та прийнятим у відповідності норм матеріального та процесуального права, а апеляційна скарга відповідача безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню. 
Також ТОВ «БФПластек», до суду було надано пояснення до заперечень на апеляційну скаргу, в яких також зазначає, що в даному випадку декларант визначив митну вартість товару не за першим методом (за ціною договору), а за другорядним резервним методом, про що у графі №43 первісно поданої декларації проставлена позначка - "6".
Від Слобожанської митниці Держмитслужби, до суду надійшла відповідь на відзив. 
Учасники справи про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином.
Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши  рішення  суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, а тому підлягають задоволенню.
Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що заявник пройшов передбачену законодавством процедуру державної реєстрації, набув статус юридичної особи приватного права, є резидентом України.
          07.09.2020р. заявник під час здійснення імпорту до України товару у межах укладеного з резидентом Російської Федерації - ТОВ «Европласт-Руссланд» зовнішньоекономічного контракту №8 від 05.05.2017р. в особі декларанта (ТОВ «Елітексім») склав і подав до Митниці електронну митну декларацію №UA807240/2020/000567 від 07.09.2020р. та декларацію митної вартості.
          За твердженням заявника у цих деклараціях була визначена митна вартість товару загалом у 668199,13 російських рублів, у тому числі за позицією №1 (вироби з пластмаси, у тому числі сантехнічного призначення -  труби із поліпропілену) за першим методом (за ціною договору) на рівні - 376.177,70 російських рублів.
          Також за твердженням заявника показник вартості 1 кг товару дорівнював - 107,28 російських рублів.
          Відповідно до граф 35 та 38 загальна вага товару за позицією №1 складала - 5.833,1 брутто кг. та 5.699,6 нетто кг.
          До декларацій були додані: зовнішньоекономічний контракт разом із додатками про поставку товару на умовах FCA Таганрог, копія митної декларації країни відправлення, декларація про походження, пакувальний лист, інвойс, автотранспортна накладна, калькуляція транспортних витрат, калькуляція ціни, договір на перевезення.
          Під час вивчення цих документів Митницею було виявлено, що за іншими митними деклараціями рівень митної вартості на подібний (аналогічний) товар становить 2,17 дол. США за кг (162,88 російських рублів за 1 кілограм, митна декларація UA100030/2020/1367888 від 15.07.2020 р.).
          Тому адміністративним органом була застосована процедура консультацій з приводу рівня митної вартості товару шляхом направлення 08.09.2020р. Товариству в особі декларанта електронного запиту на підтвердження показника власно обчисленої митної вартості.
          Листом від 09.09.2020р. платник сповістив Митницю про безпідставність підвищення митної вартості товару до 2,17 дол. США за кілограм товару.
          11.09.2020р. Митницею на адресу Товариства в особі декларанта було повторно направлено електронний запит на підтвердження показника власно обчисленої митної вартості.
          Листом від 11.09.2020р. платник повторно сповістив Митницю про безпідставність підвищення митної вартості товару до 2,17 дол. США за кілограм товару.
Як з`ясовано судом, причиною для початку процедури консультацій слугувало судження Митниці про автоматичне спрацювання згенерованих АСАУР ризиків можливого заниження митної вартості відносно товару за позицією №1 (невідповідність показника заявленої митної вартості товару у 1,43 дол. США показнику скоригованої митної вартості за ВМД №UA 100030/2020/136788 від 15.07.2020р. у 2,17 дол. США).
          При цьому, судом було з`ясовано, що у дійсності заявник в особі декларанта визначив митну вартість товару не за першим методом (за ціною договору), а за другорядним резервним методом, про що у графі №43 первісно поданої декларації проставлена позначка - "6".
Відтак, і показник загальної фактурної вартості товару у графі №22 декларації у сумі 668.199,13 російських рублів був обчислений декларантом не за ціною договору, указаною у графі №42 декларації у розмірі 376.177,70 російських рублів, а унаслідок власних арифметичних розрахунків шляхом множення показника ваги товару нетто (5699,6 кг) на  показник вартості 1 кг товару (107,28 російських рублів) з урахуванням вартості послуг з перевезення.
11.09.2020р. Митницею було прийнято оскаржене Рішення про коригування митної вартості товару №UA807000/2020/001819/2, яким унаслідок застосування резервного - другорядного методу визначення митної вартості товарів було визначено митну вартість товару на рівні - 2,17 доларів США за 1 кг., а загалом 928.350,85 російських рублів за 5.699,6 кг. 
Юридичною підставою для прийняття оскарженого рішення владний суб`єкт обрав положення ст.ст. 54-64 Митного кодексу України, а фактичною підставою слугувало судження суб`єкта владних повноважень про спрацювання модуля АСАУР, недостатність поданих документів для визначення складових митної вартості, розбіжності в ціновій інформації щодо товарів, митне оформлення яких вже здійснено. 
Доказів покладення Митницею в основу оскаржених рішень мотивів та суджень з приводу власного визначення заявником митної вартості товару за резервним методом до матеріалів справи не подано, а відтак, ця обставина судом окремо не оцінюється, позаяк не знаходиться у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку із результатами вчиненого адміністратвиним органом управлінського волевиявлення.
          У подальшому на виконання цього рішення про коригування митної вартості Митницею було прийнято рішення у формі Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807240/2020/00013 від 11.09.2020р.
          Заявник виконав владні вимоги Митниці і з метою уникнення простою подав нову вантажну митну декларацію (№UA807240/2020/000633 від 14.09.2020р.), де зазначив обчислений Митницею показник митної вартості товару.
          Проте, не погодившись із цими рішеннями Митниці, заявник ініціював даний спір.
Надаючи правову оцінку спірних правовідносинам, суд апеляційної інстанції керується наступними приписами норм чинного законодавства.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч.1 ст. 246 Митного кодексу України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
У відповідності до ч.1 ст. 248 МК України, митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Частиною першою статті 257 МК України встановлено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.
Положеннями статті 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частинами першою та другою статті 51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
У відповідності до частини четвертої статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Згідно з частиною п`ятою статті 52 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
За змістом частини другої статті 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;  3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Стаття 53 МК України визначає перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.
Відповідно до частини першої статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Згідно з частиною другою статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною першою статті 54 МК України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Згідно з частиною шостою статті 54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій     статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Таким чином, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Зі змісту приписів розділу ІІІ («Митна вартість товарів та методи її визначення») МК України випливає, що в аспекті реалізації процедур із визначення митної вартості товарів основоположну роль відіграє принцип обґрунтованості.
Так, зокрема, митний орган повинен дотримуватися вимог принципу обґрунтованості при: а) встановлені належного до застосування методу визначення митної вартості товарів; б) встановлені достатнього переліку документів для цілей визначення митної вартості товарів.
Відповідно, рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.
Отже, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які саме документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.
Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, висловленими у постановах від 09 липня 2020 року (справа №804/5445/17), від 31 березня 2020 року (справа №809/1858/16).
З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що декларант визначив митну вартість товару не за першим методом (за ціною договору), а за другорядним резервним методом, про що у графі №43 первісно поданої декларації проставлена позначка - "6"
У відзиві на позовну заяву та апеляційній скарзі митний орган зазначив, що під час здійснення співробітником підрозділу митного оформлення митного контролю ЕМД №UA807240/2020/000567 від 07.09.2020 спрацювали ризики, згенеровані АСАУР щодо можливого заниження митної вартості товару 1 зокрема, за кодом:
105-2 Контроль правильності визначення митної вартості товарів: «По наступиш товарах можливе заниження митної вартості товару: (1). Здійснити перевірку правильності визначення митної вартості відповідно до Митного кодексу України з урахуванням вимог наказу Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 № 689 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України».
106-2 - Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів. «По наступних товарах можливе заниження митної вартості товару:(1). Здійснити перевірку правильності визначення митної вартості відповідно до Митного кодексу України з урахуванням вимог наказу Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 № 689 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України».
Статтею 57 МК України встановлено перелік методів визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту.  Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що позивачем митна вартість ввезеного транспортного засобу визначена за 6 «резервним методом».
Митним органом розпочато процедуру консультування з декларантом, зазначено, що у зв`язку із спрацюванням профілю ризику АС АУР «Інспектор2006» необхідно надання інформації про митне оформлення ідентичних або подібних товарів». Також зазначено, що митна вартість, товару, оформленого в максимально наближений час до експорту оцінюємого товару № 1 складає 2,17 дол. США/кг (162,88 руб./кг) .
У відповідь на це електронне повідомлення митного органу позивачем направлено лист від 09.09.2020 № 09/09-1, в якому вказувалося про незгоду із підвищенням митної вартості оцінюємого товару за запропонованою ціною в 2,17 дол США/кг (162,88 руб./кг) і про повторне надіслання копій  контракту на поставку товару та додаткових угод № 1 та № 2 до нього, а також калькуляцій виробника і прайс-листа виробника.
Після отримання листа позивача від 09.09.2020 № 09/09-1, митним органом направлено наступне електронне повідомлення, в якому зазначалося, що «у відповідності до вимог п.5 ст.55 та ч.4 ст.57 МКУ проведена додаткова процедура консультації між митним органом та декларантом з метою обміну наявної у кожного з них інформацією та обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі. Додатково, з метою обміну наявної в митному органі інформації вартість зазначеного товару складає: товар І) 2,17 дол. США/кг /162,88 руб./кг. Просимо повідомити чи буде декларантом надано будь-які інші додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товару або про відмову (неможливість) надання додаткових документів протягом терміну, визначеного ч.3 cт.5З МКУ».
Отримавши це електронне повідомлення митниці, декларантом направлено лист від 1 1.09.2020 № 1 1/09-1, в якому повідомлялося, що відносно митної вартості товару № 1 ТОВ «БФШІЛСТЕК» надано усі додаткові документи щодо підтвердження заявленої митної вартості товару № 1: контракт, додаткові угоди № 1 та № 2, митна декларація країни відправлення, прайс-лист виробника товару, калькуляція виробника товару. Будь-які інші додаткові документи на даний час відсутні.
Відповідач після отримання від декларанта  вищевказаних листів виніс оскаржуване  рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2020/001819/2 . В подальшому, відповідачем на МД № UA807240/2020/000567 винесено також й Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA807240/2020/00013.
Як вбачається з оскаржуваного рішення Слобожанської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA807000/2020/001819/2 від 11.09.2020 у зв`язку з тим, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, яка була сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме : 1) рахунок щодо транспортних витрат не надано. Разом з тим договір транспортного експедирування до митного оформлення декларантом надано не було. Таким чином ця складова митної вартості документально декларантом не підтверджена. 2) відповідно до загально доступної інформації, розміщенні в мережі Інтернет (сайт: www.YOU Control.com.ua та www.Rusprofile.ru.) засновником підприємств зазначеним у гр. МД №2 та гр. №8 є одна й та сама особа, але в гр. 9А.9Б ДМВ зазначено про відсутність взаємозалежності між продавцем та покупцем, не зрозуміло як впливає пов`язаність на рівень вартості товару. Обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано на підставі вимог ст.ст.: 54, 55, 57, 58,59, 60,62,63 Митного кодексу України: 1) невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 МКУ, в зв`язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально, а також в зв`язку з тим, що документи подані декларантом та зазначені у частині другій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також в зв`язку з ненаданням декларантом всіх витребуваних додаткових документів, передбачених частиною 3 ст.53 МКУ, та вимогою декларанта завершити митне оформлення за наданими документами у встановлений ст.. 255 МКУ строк; 2) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на ідентичні товари. З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор - 2006 » та ЄАІС Держмитслужби України та встановлено , що рівень митної вартості подібних оформлених товарів у максимально наближений до митного оформлення час становить: товар №1 2,17 дол. США/кг. Враховуючи вищезазначене, митну вартість даних товарів скориговано до цього рівня. Джерелом інформації для даного Рішення є наявна в АСМО Інспектор та ЄАІС цінова інформація щодо товарів, митне оформлення яких вже здійснено у максимально наближений термін: №UA100030/2020/136788 від 15.07.2020. 
Так, підчас здійснення контролю митної вартості митним органом встановлено, що документи надані декларантом не містять всіх відомостей щодо складових митної вартості, а саме: відсутня документально підтверджена інформація щодо витрат на транспортування .
Згідно з ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів зокрема є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
Відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати:
- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;
- банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;
- калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.
Пунктом 6 ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
Колегія суддів зазначає, що надана ТОВ «БФПЛАСТЕК» довідка від 07.09.2020, що складена перевізником ООО "Европласт" відповідає вимогам п. 6 ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України. 
Колегія суддів  звертає увагу на тому, що, оскільки Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Аналогічна правова позиція  Верховним Судом у рішенні від 31.05.2019 по справі № 804/16553/14, від 07 травня 2020 року у справі №400/2922/18,  від 03.02.2021р. по справі № 810/4441/16.
Колегія суддів зазначає, що вимога  митного органу про необхідність надання декларантом самого договору транспортного експедирування  є нормативно не обґрунтованою.
При цьому, колегія суддів зазначає, що Порядок заповнення декларації митної вартості, що затверджений наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599, не містить вичерпного переліку документів, які можуть підтверджувати дану складову митної вартості. Вказаним порядком визначено лише перелік документів, якими можуть (не мають, а можуть) бути підтверджені витрати на транспортування.
Митним органом не зазначено, які саме розбіжності містять документи, подані позивачем, на підтвердження витрат на транспортування. Натомість, позивачем підтверджено такі витрати належними доказами.
При цьому, колегія суддів зазначає, що  товариством було надано міжнародну товарно- транспортну накладну.  
Крім того колегія суддів зазначає, що як вбачається тексту електронних повідомлень, які направлялись митним органом, позивачу під час процедури  консультування, документи щодо транспортних витрат та договір транспортного експедирування інспектором митниці не вимагався. 
Колегія суддів зазначає, що спрацювання системи управління ризиками (АСАУР) є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів.
Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.
Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була висловлена в постанові від 19.02.2019 р. по справі №805/2713/16-а.
Відсутність в рішенні про коригування митної вартості товарів інформації з належним обґрунтуванням того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
З огляду на вищенаведене, загальні посилання на норми МК України, зроблені відповідачем без конкретизації підстав щодо причин незастосування того чи іншого методу визначення митної вартості, не можуть вважатися достатніми доводами обґрунтованості прийнятих суб`єктом владних повноважень рішень.
Колегія суддів зазначає, що відповідачем не вказано: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; обґрунтованого математичного розрахунку ціни товару за одиницю (із зазначенням конкретних складових цього розрахунку), визначеної митницею у спірному рішенні, а фактично містяться лише посилання на те, що надані декларантом документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Посилання митного органу в оскаржуваному рішенні на те, що відповідно до загально доступної інформації, розміщенні в мережі Інтернет (сайт: www.YOU Control.com.ua та www.Rusprofile.ru.) засновником підприємств зазначеним у гр. МД №2 та гр. №8 є одна й та сама особа, але в гр. 9А.9Б ДМВ зазначено про відсутність взаємозалежності між продавцем та покупцем, не впливають на вирішення справи по суті, з урахуванням того, що митне оформлення позивачем було здійснено за шостим методом.  
При цьому, колегія суддів зазначає, що як вбачається тексту електронних повідомлень, які направлялись митним органом, позивачу під час процедури  консультування, питання взаємопов`язаності постачальника і покупця товару в процесі перевірки документів та відомостей, пред`явлених до митного оформлення,  не піднімалося.  
В процесі листування між декларантом позивача та інспектором митниці не було жодних тверджень про наявність в останнього підстав вважати наявним взаємозв`язок між продавцем і покупцем та про його ймовірний вплив на заявлену декларантом митну вартість.
При цьому, колегія суддів зазначає, що митний орган жодним чином не обґрунтовує, яким чином взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість. 
Також колегія суддів зазначає, що у постанові від 05.02.2019 у справі №816/1199/15-а Верховний Суд дійшов висновку, що у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених ч.2 ст.55 МК України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод. При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), має бути доведено, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом.
Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Зі змісту оскаржуваного у даній справі рішення вбачається, що останнє не містить жодних відомостей про будь-які характеристики ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, обсяги партій, умов поставки, комерційних умов тощо.
Суд встановив, що за основу для коригування митної вартості придбаного позивачем товару за резервним методом митним органом взято за основу UA100030/2020/136788 від 15.07.2020.
Однак, спірне рішення про коригування митної вартості товарів не містить порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, не зазначено маркування товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.
Вказана вантажно митна декларації UA100030/2020/136788 від 15.07.2020 не містять жодних належних параметрів, об`єктивно необхідних для судження про схожість, подібність, аналогічність чи ідентичність з товари, що ввозились позивачем. Потрібні для такого судження характеристики товару можуть бути з`ясовані лише у спосіб порівняння змісту поданих до митного оформлення документів з документами про властивості раніше імпортованого товару. Проте, у спірних правовідносинах, як з`ясовано судом, митним органом такого порівняння зроблено не було. До суду документів, котрі б висвітлювали характеристики імпортованого позивачем товару та товару, митна вартість якого була взята митницею за зразок для обчислення, подано не було. А відтак, висновок митниці про можливість визначення митної вартості оцінюваних товарів на рівні митної вартості раніше імпортованого товару є недоведеним за правилами ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України через відсутність доказів відповідності оцінюваних товарів раніше імпортованим.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач не довів, що вартість ввезеного товару, яку взято за основу для коригування вартості згідно зі спірним рішенням, визначено з урахуванням індивідуальних ознак товарів, що можуть свідчити про схожість, подібність, аналогічність чи ідентичність з товаром, ввезеним позивачем та не надано доказів, що ввезення вказаних товарів відбувалось на тих же умовах доставки та з тією ж самою відстанню.
Колегія суддів зазначає, що відповідач, будучи суб`єктом владних повноважень та заперечуючи проти заявленого позову, не надав суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що позивачем у декларації митної вартості було зазначено не всі складові числового значення митної вартості, неправильно здійснено розрахунок, внесено недостовірні або неточні відомості, або у наданих документах містяться розбіжності, ознаки підробки або не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості задекларованих товарів.
При цьому відповідач не обґрунтовує не врахування довідки про транспортування.  
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення Слобожанської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA807000/2020/001819/2 від 11.09.2020р. винесене відповідачем необґрунтовано, без урахування всіх обставин, які мали значення для їх прийняття, не на підставі та не у спосіб, що передбачені Митним кодексом України, а тому є протиправними та підлягають скасуванню.
Як наслідок, підлягає скасуванню й картка відмови Слобожанської митниці Держмитслужби в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807240/2020/00013 від 11.09.2020р.
З урахуванням вищенаведеного доводи відповідача щодо правомірності рішення Слобожанської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA807000/2020/001819/2 від 11.09.2020р. та картки відмови Слобожанської митниці Держмитслужби в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807240/2020/00013 від 11.09.2020р. є помилковими.
Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є  справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч. 1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. 
Згідно ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.
Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін    .
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу   залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2020 по справі № 520/13466/2020  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 	(підпис)	А.М. Григоров	
Судді	(підпис)  (підпис) 	З.Г. Подобайло    Н.С. Бартош   	
Повний текст постанови складено  24.05.2021 року