Номер провадження: 22-ц/813/2383/21 
Номер справи місцевого суду: 521/17729/19
Головуючий у першій інстанції Мурзенко М.В.
Доповідач Заїкін А. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2021 року                                                                 м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 521/17729/19
Номер провадження: 22-ц/813/2383/21

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
- головуючого судді – Заїкіна А.П. (суддя – доповідач),
- суддів: - Князюка О.В., Таварткіладзе О.М., 
за участю секретаря судового засідання – Дерезюк В.В.,

учасники справи:
- позивач - Моторне (транспортне) страхове бюро України, 
- відповідач – ОСОБА_1 ,
- третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус»,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до  ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, за апеляційною скаргою представника Моторного (транспортного) страхового бюро України – Гусєва Павла Володимировича на рішення Малиновського районного суду міста Одеси, постановлене у складі судді Мурзенко М.В. 09 січня 2020 року, 

встановив:
2. Описова частина
2.1 Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2019 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України завдану шкоду в порядку регресу у розмірі – 46 381,63 грн..
Позов обґрунтований тим, що 06.06.2018 року о 19 год. 40 хв. у м. Одесі по вулиці Овідіопольська дорога з вини відповідача сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mercеdes Benz», д/н НОМЕР_1 , під управлінням відповідача та автомобіля «Volkswagen Bora», д/н « НОМЕР_2 », власником якого є - ГУНП в Одеській області, внаслідок якого автомобіль «Volkswagen Bora» отримав механічні пошкодження. 
Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 21.08.2018 року по справі №521/1034818 відповідача було визнано винним у настанні дорожньо-транспортної пригоди. 
Поліс обов`язкового страхування цивільної відповідальності, наданий відповідачем, зазначеною в ньому страховою компанією - ТДВ «СТДВ Глобус» не видавався. У зв`язку із чим шкоду, завдану власнику автомобіля «Volkswagen Bora», д/н « НОМЕР_2 », в сумі – 46 381,63 грн. було відшкодовано позивачем, яку позивач просить стягнути з відповідача в порядку регресу (а. с. 1 - 3).

2.2 Позиція відповідача в суді першої інстанції

Відповідач не скористався правом подачі відзиву на позовну заяву, але надав заяву згідно якої просить долучити до матеріалів справи копію страхового полісу №АК/7272545 від 03.05.2018 року та просив стягнути з нього відшкодування в порядку регресу частково (а. с. 63).

2.3 Позиція третьої особи в суді першої інстанції

ТДВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» у своїх поясненнях зазначає, що станом на 06.06.2018 року згідно полісу №АК7272545 був застрахований інший транспортний засіб – «Renault Megane», д/н НОМЕР_3 , а транспортний засіб - «Mercеdes ML230», д.н.з. НОМЕР_1 станом на 06.06.2018 року взагалі не був застрахованим (а. с. 50 - 51).

2.4 Короткий зміст рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09 січня 2020 року відмовлено у задоволенні позову Моторного (транспортного) страхового бюро України.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відсутність відомостей про наявність страхового полісу в базі даних позивача та заперечення третьої особи щодо укладення такого договору з іншою особою та щодо іншого транспортного засобу не спростовують факту укладення відповідного договору між відповідачем та третьою особою, з огляду на наявність у відповідача оригіналу страхового полісу. Доказів визнання вказаного договору недійсним суду не надано. За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що на момент ДТП 06.06.2018 року цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована третьою особою (а. с. 68 - 70).

2.5 Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі Моторне (транспортне) страхове бюро України просить рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 09 січня 2020 року скасувати. Ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України.

2.6 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, інших учасників справи

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених в рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.
Апелянт вказує, на те що: 1) цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 не була застрахована; 2) суд першої інстанції не надав можливості позивачу спростувати надану до суду відповідачем копію полісу (а. с. 76 - 77).
Третя особа - ТДВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» у своїх поясненнях зазначає, що станом на 06.06.2018 року згідно полісу №АК7272545 був застрахований інший транспортний засіб – «Renault Megane», д/н НОМЕР_3 , а транспортний засіб «Mercеdes ML230», д.н.з. НОМЕР_1 , станом на 06.06.2018 року взагалі не був застрахованим (а. с. 76-77).

2.7 Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від  20.03.2020 року апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 09 січня 2020 року залишено без руху (а. с. 83 - 84).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від  02.04.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 09 січня 2020 року (а. с. 90 - 92). Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, з пропозицією надати відзив протягом встановленого строку, та копію апеляційної скарги було надіслано учасникам справи. Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_1 повернулося до суду з приміткою пошти – «Вручено – 21.04.2020 року» (а. с .95). 
Ухвалою Одеського апеляційного суду від  05.05.2020 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (а. с.100). 
Ухвалою Одеського апеляційного суду від  03.09.2020 року справу призначено до розгляду у приміщенні Одеського апеляційного суду з викликом учасників справи у судове засідання (а. с. 101).
15.09.2020 року на адресу Одеського апеляційного суду від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від  02.10.2020 року відмовлено у задоволенні клопотання Моторного (транспортного) страхового бюро України про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
23.03.2021 року від Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника.
Учасники справи у судове засідання не з`явились. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. 
Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, неодноразове призначення справи до розгляду, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляду справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.

3. Мотивувальна частина
3.1 Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та пояснень на апеляційну скаргу, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника Моторного (транспортного) страхового бюро України – Гусєва Павла Володимировича підлягає задоволенню.

3.2 Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин 

06.06.2018 року о 19 год. 40 хв. у м. Одесі по вулиці Овідіопольська дорога сталась дорожньо-транспортна пригода - «Mercеdes Benz», д/н НОМЕР_1 (країна реєстрації— Болгарія) під управлінням відповідача та автомобіля «Volkswagen Bora”, д.н.з. « НОМЕР_2 » під управлінням ОСОБА_2 , внаслідок якої автомобіль «Volkswagen Bora» отримав механічні пошкодження. ДТП сталась внаслідок порушення відповідачем п. 16.6 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 р. (із змінами). При оформленні ДТП відповідачем було надано поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК7272545, виданого ТДВ «СТДВ «Глобус». Відповідальність водія автомобіля «Volkswagen Bora», д/н « НОМЕР_2 », була застрахована ПрАТ «СК «Український страхових стандарт», страховий поліс АК 8110192, що підтверджується копією довідки про ДТП (а. с. 6), копією постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 21.08.2018 р. по справі №521/10348/18 (а. с. 5).
Третя особа листом від 19.11.2018 р. № К-449/18 повідомила позивача про те, що за на час ДТП поліс АК 7272545 був чинним, проте за вказаним полісом забезпеченим є інший транспортний засіб. Надало копію відповідного полісу, з якої вбачається, що за ним застраховано цивільно-правову відповідальність власника автомобіля «RENAULT MEGANE», д/н НОМЕР_4 , період страхування - з 24.07.2017 по 23.07.2018 року, що підтверджується копією вказаного листа та бланку полісу (а. с. 14 - 15).
Висновком експертного дослідження № 47 від 26.06.2018 року встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого транспортному засобу «Volkswagen Bora», д.н.з. « НОМЕР_2 », внаслідок вказаної ДТП становить – 50 811,57 грн. (а. с.16 - 26).
Наказом МТСБУ від 20.11.2018 р. № 10589 визначено розмір страхового відшкодування НПУ Головному Управлінню Національної поліції в Одеській області в сумі – 46 381,63 грн. за шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди (а. с. 36).
За платіжним дорученням від 21.11.2018 р. МТСБУ перерахувало Головному Управлінню Національної поліції в Одеській області – 46 381,63 грн., призначення платежу - виплата по справі № 54219, згідно наказу №10589 від 20.11.2018 р. (а. с. 37).
21.11.2018 року Моторне (транспортне) страхове бюро України направило ОСОБА_1 вимогу про відшкодування у добровільному порядку витрат в сумі – 46 381,63 грн. (а. с. 38).

3.3 Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився/не погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Згідно з положеннямич. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про те, що на момент ДТП 06.06.2018 року цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована третьою особою.

3.4 Мотиви прийняття/відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі та прийняття аргументів відзиву на апеляційну скаргу 

Відповідач ОСОБА_1 на підтвердження своїх доводів надав до суду копію страхового полісу № АК 7272545, яка міститься в матеріалах справи.
Частиною 9 статті 83 ЦПК України визначено, що копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.
Відповідно до статті 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
Частиною 2, 4, 5 статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 в порушення норм діючого законодавства було подано письмовий доказ без належного його засвідчення та направлення сторонам цього доказу, що перебачено ст. 95 ЦПК України та стало підставою порушення процесуальних прав інших сторін, а саме ненадання можливості спростувати даний письмовий доказ.
Тому, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, всупереч зазначеним вимогам законодавства, ухвалив рішення за відсутності в матеріалах справи саме належним чином засвідчених письмових доказів та без належного підтвердження про направлення та отримання цього доказу іншими сторонами, чим позбавив можливості на надання заперечень.
Також варто зауважити, що Моторне (транспортне) страхове бюро України зверталось із запитом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» із запитом про надання відомостей щодо полісу № АК 7272545, на що останній повідомив, що інформації в запиті по забезпеченому транспортом засобу не відповідає інформації вказаній в полісі. Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» надали запитувачу (позивачу) копію полісу № АК 7272545, згідно якого вбачається, що за ним застраховано цивільно-правову відповідальність іншої особи, а саме страхувальником зазначено - ОСОБА_3 , забезпечений транспортний засіб зазначено – «RENAULT MEGANE», д/н НОМЕР_4 .
Відомості про наявний діючий поліс Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» відсутні також і в МТСБУ.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що на момент дорожньо-транспортної пригоди 06.06.2018 року цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 не була застрахована.
Відповідно до ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок  коштів  фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Згідно з ч.1 ст.1191 ЦК України та ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.
Згідно ст. 979 ЦК України - за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
За змістом ст.983 ЦК України договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно статті 16 Закону України «Про страхування» - договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.
Згідно статті 18 Закону України «Про страхування», факт укладення договору страхування може посвідчуватись страховим свідоцтвом, полісом, сертифікатом, що є формою договору страхування. Договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування.
Відповідно до п. 1.8. ч. 1 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору.
Таким чином, відшкодована МТСБУ шкода підлягає стягненню з винної особи в порядку регресу лише у разі, якщо на момент ДТП така особа не застрахувала свою цивільно-правову відповідальність.

3.5 Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції 

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є доведеними, а тому вона підлягає задоволенню.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).
Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374, пункту 4 статті 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.
Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом порушено норми процесуального права, неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову, за вищевказаного обґрунтування.

3.6 Розподіл судових витрат

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Таким чином, необхідно здійснити перерозподіл судових витрат.
Керуючись статтями 133, 141 ЦПК України, підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь апелянта витрати по сплаті судового збору за подання позову та апеляційної скарги у загальному розмірі - 4 802,50 грн.. 

3.7 Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.
Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський 
апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу  представника Моторного (транспортного) страхового бюро України – адвоката Гусєва Павла Володимировича - задовольнити.

Рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 09 січня 2020 року - скасувати. Ухвалити нове судове рішення.

Позовну заяву Моторного (транспортного) страхового бюро України до  ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог – Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою – задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (ЄДРПОУ - 21647131) – 46 381 (сорок шість тисяч триста вісімдесят одна) грн. 63 коп..

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (ЄДРПОУ 21647131) судовий збір у розмірі 4 802 (Чотири тисячі вісімсот дві) грн. 50 коп.. 

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 12 квітня 2021 року.

Головуючий суддя:                                        А. П. Заїкін

Суддів                                                         О. В. Князюк 

О. М. Таварткіладзе