КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
                         
єдиний унікальний номер справи №755/13340/15-ц
номер апеляційного провадження: 22-ц/824/4648/2021

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М                            У К Р А Ї Н И
 
            06 травня 2021 року                                                                                     м. Київ
 
            Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
                                судді доповідача                    Білич І.М.
                               суддів                                      Коцюрби О.П., Слюсар Т.А.
                                при секретарі                         Довгополій А.В.
 
                                за участі: представника  ОСОБА_1 - адвоката Рогозіна О.В. 
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні  у режимі відеоконференції  апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2015 року, ухвалене під головуванням судді Дніпровського районного суду м. Києва Виниченко Л.М.,
у цивільній справі № 755/13340/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
 
в с т а н о в и л а:
 
У липні 2015 року позивач ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 56 782,64 грн. та судові витрати.
Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 18 серпня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк»  та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 500956641, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 47 533,89 грн.
Банк свої зобов`язання виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти у розмірі передбаченому договором, проте відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором не виконав, внаслідок чого станом на 12 травня 2015 року утворилася заборгованість, що складається із заборгованості за кредитом у розмірі 47 433,89 грн., за відсотками у розмірі 3 420,69 грн. та комісії у розмірі 4 528,06 грн. Крім того у зв`язку із систематичним порушенням боржником своїх зобов`язань зі сплати кредиту, відповідачу нараховано неустойку у розмірі 1 400,00 грн.
 
Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2015 року позов Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк»задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» заборгованість за кредитним договором № 500956641 від 18серпня 2014 року станом на 12травня 2015 року у розмірі 56 782 грн. 64 коп. та судовий збір в сумі 567 грн. 82 коп., а всього суму 57 350 грн. 46 коп.
 
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22 грудня 2020 року поновлено відповідачу строк для подання заяви про перегляд заочного рішення, заяву  ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.
 
Не погоджуючись з заочним рішенням суду, відповідачем подано апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої скаржник просив рішення скасувати та постановити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимогв повному обсязі, посилаючись на порушення судомнорм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права та неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.
 
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу тим, що відповідачу не було відомо  про розгляд вказаної справи, за місцем реєстрації на час розгляду справи останній проживав періодично, у зв`язку з роботою у різних містах країни.
Зауважуючи про те, що відповідачу невідомо  про наявність кредитного договору, оскільки будь - яких кредитів ним отримано не було.
Судом першої інстанції, в порушення вимог закону було вирішено справу за відсутності належних доказів надання кредиту, зокрема оригіналу кредитного договору.
 
Відзив на апеляційнускаргу подано не було.
 
У судовому засіданні  представник відповідача  підтримав подану апеляційну скаргу та просив суд  задовольнити її в повному обсязі.
Позивач про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, у судове засідання не з`явився, поважність причин неявки суду не повідомив.
Колегія суддів вважала за можливе розглянути справу за відсутність позивача в силу вимог передбачених положеннями ст. 372 ЦПК України.
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засіданні в режимі відеоконференції, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційнаскаргапідлягає частковому  задоволенню, виходячи з наступного.
 
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив;4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
 
Оскільки в матеріалах справи були відсутні відомості щодо належного повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання,  та враховуючи положення ст. 280 ЦПК України, колегія суддів вважає, що заочне рішення у даній справі, як таке що постановлено з порушенням норм процесуального права підлягає скасуванню з постановленням нового рішення у відповідності до вимог ст. 376 ЦПК України про  задоволення вимог позивача виходячи з наступного.
 
Як вбачається з матеріалів справи та установлено судом, що 18 серпня 2014 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 500956641, відповідно до умов якого ПАТ «Альфа-Банк» надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 47 433 грн. 89 коп. зі сплатою 15,99 % річних зі строком повернення коштів до 19 серпня 2019 року.
Згідно з п. 13 Розділу 2 кредитного договору, позичальник зобов`язаний повертати отриманий кредит, сплачувати проценти за його користування та/або інші платежі за цим договором, у порядку, визначеному договором. У разі повного або часткового прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за користування ним та/або комісій, якщо сплата комісій передбачена розділом № 1 цього договору та/або інших платежів за договором сплатити банку штраф у розмірі 50,00 гривень за кожне допущене прострочення платежу, що триває від одного до чотирьох календарних днів (включно) з моменту виникнення прострочення платежу.
Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, внаслідок чого станом на 12 травня 2015 року нарахована заборгованість на загальну суму 56 782 грн. 64 коп., що включає: заборгованість за кредитом у розмірі 47 433,89 грн., за відсотками у розмірі 3 420,69 грн., по комісії у розмірі 4 528,06 грн. та штраф у розмірі 1 400,00 грн.
13 травня 2015 року позивачем на адресу ОСОБА_1 надсилалася вимога про дострокове повернення кредиту, яка відповідачем виконана не була.
Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Крім того, відповідно до вимог ч. 2 ст. 1054 ЦК України та ч. 2  ст. 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Права вимоги дострокового виконання боргових зобов`язань передбачено п.15 розділу 2 кредитного договору (а.с.4-6).
 Вимога про дострокове повернення кредиту направлялася відповідачу 13 травня 2015 року (а.с. 13).
 Із зазначеної вимоги вбачається, що банк вимагав від позичальника у строк до 30 календарних днів з дати отримання цієї вимоги, але не пізніше 37 днів з моменту відправлення цієї вимоги, достроково повернути кредит, сплатити проценти, комісію та нараховані штрафи. 
Оцінивши в сукупності надані докази,  колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 належним чином не виконав зобов`язання за кредитним договором, унаслідок чого ПАТ «Альфа-Банк » вправі вимагати від нього дострокового повернення всієї суми кредиту, сплати процентів, комісії та нарахованих штрафів.
 
Доводи апеляційної скарги в частині того, що судом не було  перевірено на час ухвалення рішення обставин щодо відсутності належних доказів про надання відповідачу кредиту,  на думку колегії суддів не можуть бути підставою для скасування рішення, так як вони не впливають на правильність висновку суду першої інстанції, оскільки відповідно до ст. 81 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідач вказуючи в апеляційній скарзі на те, що  оскільки будь-яких кредитів він не  брав, то у подальшому для повного і об`єктивного з`ясування обставин  справи, що  мають значення для справи має намір заявляти клопотання про проведення почеркознавчої експертизи. При цьому слід зазначити що як подана апеляційна скарга не містить у собі клопотання про призначення експертного дослідження  так і представником  відповідача в ході апеляційного розгляду справи не  було заявлено клопотання щодо призначення в справі судово-почеркознавчої експертизи.
Відтак,  правових підстав  вважати, що надана позивачем виписка по особовому рахунку № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , відкритих на ім`я ОСОБА_1   в ПАТ «Альфа-Банк» щодо надання кредиту за кредитним договором №500956641 від 18 серпня 2014 року є не належним доказом по справі, колегія суддів вважає нема (а.с.12).
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, так як відповідачем не було надано доказів на підтвердження не укладання ним спірного кредитного договору, чи неправомірності нарахування позивачем  розміру заборгованості та штрафних санкцій або виконання договору  в добровільному порядку. 
Відтак, колегія суддів вважає, що позивач довів в ході розгляду справи своє виконання зобов`язань за кредитним договором, а саме надання 18 серпня 2014 року позичальнику кредитних коштів у розмірі 47 533,89 грн. У той час, яквідповідач своїх зобов`язань за кредитним договором не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість у сумі 56 782,64 грн., що складається із заборгованості за кредитом, відсотків, комісії та штрафу, які   підлягають до стягнення.
 
Керуючись ст.ст. 368, 372,  374, 376, 381-384, 387 ЦПК України, колегія суддів,
 
постановила:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  задовольнити частково.
 
Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2015 рокускасувати, та постановити нове судове рішення, за яким;
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» задовольнити.  
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП  НОМЕР_3 АДРЕСА_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» ( місто Київ, вулиця Велика Васильківська, 100 ЄДРПОУ 234947) заборгованість за кредитним договором № 500956641 від 18 серпня 2014 року, яка станом на 12 травня 2015 року  складає 56 782 грн. 64 коп. та судовий збір в сумі 567 грн. 82 коп., а всього: 57 350 грн. 46 коп.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, окрім випадків зазначених в статті 389 ЦПК України.
           Повний текст постанови  складено 20 травня 2021 року.
 
             Суддя - доповідач:
 Судді: