ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"24" травня 2021 р.                                                                     Справа №914/2932/20

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії суддів: 
Головуючого судді                                                                      Кордюк Г.Т.
Суддів                                                                                Галушко Н.А.
                                                                                          Орищин Г.В.
секретар судового засідання                    Матіїшин Х.В.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Вам Агро”, б/н від 22.02.2021 (вх.№01-05/689/21 від 22.02.2021),
на рішення Господарського суду Львівської області від 02.02.2021 (повний текст складено 04.02.2021)
у справі №914/2932/20 (суддя Кидисюк Р.А.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Маскіо-Ґаспардо Україна”, м.Київ
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю “Вам Агро”, с. Добросин Жовківського району Львівської області
про стягнення 1075409,17 грн. заборгованості за договором поставки від 05.03.2018 №30088927/18EUR

за участю представників:
від позивача: не з`явились;
від відповідача: не з`явились;

ВСТАНОВИВ:
11.11.2020 на розгляд Господарського суду Львівської області від ТОВ «Маскіо-Гаспардо Україна» поступила позовна заява до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вам Агро» про стягнення 1075409,17 грн. заборгованості за договором поставки від 05.03.2018 №30088927/18EUR, з яких: 778788,74 грн. основної заборгованості, 115226,51 грн. пені, 25636,44 грн. відсотки за користування чужими коштами та 155757,48 грн. штрафу. 
У відповіді на відзив позивач уточнює позовні вимоги, а саме: просить задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь позивача 728  788,74 грн. основної заборгованості, 115226,51 грн. пені, 25636,44 грн. відсотки за користування чужими коштами та 155757,48 грн. штрафу. 
Позовні вимоги мотивовано неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки від 05.03.2018 №30088927/18 EUR в частині повної та вчасної оплати вартості поставленого товару, внаслідок чого у нього виникла заборгованість в сумі 778788,74 грн., а враховуючи оплату 50000,00 грн. після подання позову до суду, сума боргу склала 728778,74 грн. Відповідно до цього, керуючись положеннями п.9.3., 9.4 договору нараховано пеню в сумі 115226,51 грн., штраф в сумі 155  757,48 грн. та згідно вимог ст. 625 ЦК України 3% річних в сумі 25636,44 грн. 
Відповідач у відзиві на позов вказує, що позивачем при розрахунку заборгованості відповідача не враховано було останній платіж відповідача з погашенням заборгованості за договором по квитанції №ІПН1291 від 05.11.2020 на суму 50  000,00 грн. і ним додатково здійснено з бухгалтерією позивача звірку взаєморозрахунків за договором станом на 26.11.2020 і відповідно сума заборгованості котру вимагає стягнути позивач з відповідача є меншою. Крім цього вказує, що в представлених позивачем розрахунках не вказані джерела визначення розміру заборгованості в таблицях доданих до розрахунків, не вказано одиниць виміру, в зв`язку з чим вказує що він не може перевірити вірність розрахунків позивача. Просить, зменшити на 90% пеню та штраф за прострочення виконання господарського зобов`язання. 
Рішенням Господарського суду Львівської області від 02.02.2021 у справі №914/2932/20 позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ТОВ «Вам Агро» на користь ТОВ «Маскіо – Гаспардо Україна» 728  788,74 грн. основного боргу, 115226,51 грн. пені, 25636,44 грн. 3% річних, 155757,48 грн. штрафу та 15381,14 грн. судового збору. 
При винесенні рішення місцевий господарський суд врахував те, що сума основного боргу за договором поставки №30088927/18/EUR від 05.03.2018 становить 728  788,74 грн., яка не спростована відповідачем належними та допустимими доказами, а відтак зроблено висновок про її правомірність, відповідно до чого задоволено до стягнення. 
Щодо стягнення пені в сумі 115226,51 грн., штрафу в сумі 155757,48 грн. та 3% річних в сумі 25636,44 грн., то в цій частині рішення мотивовано положеннями ст. 530, 610, 612, 611, 625, 549, 551 ЦК України, ч.2 ст. 193, 231, 233 ГК України, п.9.3. та 9.4. договору поставки №30088927/18/EUR від 05.03.2018 та обґрунтованістю розрахунку позивача, щодо даних сум. 
Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру пені та штрафу на 90%, яке викладено у відзиві на позов то, місцевим господарським судом відмовлено в задоволенні такого з підстав необґрунтованості, а саме неподанням доказів на підтвердження важкого фінансового становища. 
Відповідач – ТОВ «Вам Агро» не погодившись з винесеним рішенням подав апеляційну скаргу в якій посилається на те, що останнє в частині стягнення пені, 3% річних та штрафу прийнято з порушенням норм чинного законодавства та з неповним дослідженням матеріалів та обставин справи, а саме вказує, що суд першої інстанції в рішенні звертає увагу на те, що згідно п.3.2.1. договору: під середнім обмінним курсом євро для цілей цього договору розуміється курс продажу (котировок на продаж) євро на момент закриття у відповідний день торгів на міжбанківському валютному ринку України, який визначається ТОВ «Укрділінг» і розміщується у розділі «огляд фінансового дня» веб-сайту www.udinform.com. При цьому, скаржник вказує, що позивачем при розрахунку заборгованості відповідача, до матеріалів справи не долучалися роздруківки з вищевказаного веб-сайту, аналогічно суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення не перевіряв курси валют за якими позивач здійснював розрахунок штрафних санкцій. 
Також, скаржник вважає необґрунтованою відмову суду першої інстанції щодо зменшення нарахування скаржнику штрафних санкцій, оскільки суд першої інстанції не врахував їх співвідношення з розміром основного боргу, неможливість перевірити їх нарахування та добросовісність скаржника. При цьому, не взято до уваги факт арешту майна та коштів скаржника під час погашення заборгованості перед позивачем, як обставину, котра підтверджує важке фінансове становище скаржника. 
Відповідно до цього, просить скасувати рішення місцевого господарського суду в частині стягнення 115  226,51 грн. пені, 25636,44 грн. 3% річних та 155757,48 грн. штрафу за договором поставки №30088927/18/ EUR від 05.03.2018 на поставку сільськогосподарської техніки. 
Позивач – ТОВ «Маскіо-Гаспардо Україна» у відзиві заперечує доводи апеляційної скарги вказуючи на те, що на розрахунок штрафних санкцій курс валют взагалі не застосовувався, оскільки штрафні санкції були нараховані на основну заборгованість відповідача згідно договору, яка визначена в національній валюті – гривні. Вказує, що курс валют має значення лише для визначення основної суми заборгованості за договором, яка не оскаржується апелянтом. Щодо розрахунку саме штрафних санкцій то вказує, що апеляційна скарга не містить зауважень до розрахунку, також відповідачем не надано свого розрахунку штрафних санкцій за договором. Щодо твердження відповідача про арешт рахунків та неможливість здійснення оплати за договором, то вказує, що відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, крім того, як зазначає сам скаржник, навіть при накладеному арешті на рахунок він все таки зміг сплатити 50000,00 грн., що свідчить про те, що арешт рахунку не є перешкодою для зменшення і в подальшому заборгованості , хоча б частково. Відповідно до цього просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення місцевого господарського суду в даній справі без змін. При цьому у відзиві керуючись ст. 162, 129 ГПК України вказує, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції складає 18  000,00 грн.  
24.05.2021 в канцелярію суду від представника скаржника поступило клопотання в порядку ст. 46 ГПК України в якому просить врахувати при ухваленні рішення судом апеляційної інстанції сплату відповідачем суми основного боргу в сумі 728778,74 грн., згідно платіжних доручень №507 від 21.05.2021 на суму 581492,19 грн., №508 від 21.05.2021 на суму 147  286,55 грн. До даного клопотання також долучено копія акту звірки взаєморозрахунків. 
Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. 
Рішення суду першої інстанції в даній справі прийнято 02.02.2021, платіжні доручення які подає скаржник в апеляційній інстанції датовані 21.05.2021, що свідчить про те, що такі на час винесення рішення не існували , а відтак не могли бути враховані. Суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість рішення у справі на час його винесення тобто по доказах які існували до 02.02.2021. Відповідно до цього, вищенаведені платіжні доручення не беруться судом до уваги при винесенні постанови. 
В судове засідання 24.05.2021 сторони участі уповноважених представників не забезпечили, причин неявки не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи докази чого наявні в матеріалах справи. 
Вивчивши матеріали справи в сукупності з апеляційною скаргою та відзивом на неї, оцінивши зібрані у справі докази, судова колегія Західного апеляційного господарського суду прийшла до висновку про відповідність рішення Господарського суду Львівської області від 02.02.2021 у справі №914/2932/20 нормам чинного законодавства, матеріалам та обставинам справи, виходячи з наступного.
05 березня 2018 року ТОВ «МАСКІО-ҐАСПАРДО УКРАЇНА» (постачальник) та ТОВ «ВАМ АГРО» (покупець) укладено договір поставки №30088927/18/EUR, згідно п.1.1. якого постачальник на умовах цього договору зобов`язався поставити, а покупець прийняти та оплатити сільськогосподарську техніку та запасні частини до неї (товар). Поставка конкретної партії товару здійснюється на підставі відповідного додатку (специфікації), що підписується сторонами та є невід`ємною частиною цього Договору.
Відповідно до п. 1.2. договору загальна кількість товарів, що підлягають поставці, їх часткове співвідношення (асортимент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами визначаються у додатках (специфікаціях), які підписуються сторонами на поставку відповідних партій Товарів.
Пунктом 2.1. договору встановлено, що кількість і найменування Товару вказуються у додатках (специфікаціях) до договору. 
Згідно п. 3.1. договору - ціни на товар встановлюються у національній валюті України, та враховуючи, що товар є імпортованим, визначаються в грошовому еквіваленті євро відповідно до середнього обмінного курсу євро, що зазначаються в додатках (Специфікаціях) до договору.
Відтак, на виконання умов договору, згідно замовлення покупця, сторонами було складено специфікацію № 14000004333 від 30.07.2019 на поставку товару:
- R98090001 GRATOR 900 DELTA/Культиватор GRATOR 900 DELTA - 809633,67 (вісімсот дев`ять тисяч шістсот тридцять три) грн. 67 коп. без ПДВ, вартість товару з ПДВ - 971 560,41 (дев`ятсот сімдесят одна тисяча п`ятсот шістдесят) грн. 41 коп.
- G99600045 %TRANSP SIGN KIT/Комплект габаритних вогнів - 6 750,64 (шість тисяч сімсот п`ятдесят) грн. 64 коп. без ПДВ, вартість Товару з ПДВ - 8 100,76 (вісім тисяч сто) грн. 76 коп.
- G996А0089 %КГГ SUPP.TABLE FOLDING/Супорт для габаритних табл. - 2 747,35 (дві тисячі сімсот сорок сім) грн. 35 коп. без ПДВ, вартість Товару з ПДВ - 3 296,82 (три тисячі двісті дев`яносто шість) грн. 82 коп.
Загальна вартість товару згідно специфікації 982 957,99 (дев`ятсот вісімдесят дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят сім) грн. 99 коп., в тому числі ПДВ 163826,33 грн.
Факт поставки Товару підтверджується долученою до матеріалів справи видатковою накладною №1304 від 08.08.2019.
Відповідно до п 4.5. договору письмова рекламація щодо пошкодження, недоліків, кількісної недопоставки товару надсилаються протягом 5 календарних днів з моменту поставки в іншому випадку постачальник не несе відповідальності перед покупцем за такі збитки. Покупцем зауважень щодо якості, кількості щодо товару ні в момент передачі, ні протягом 5 календарних днів не надавалися.
Пунктом 5.2. договору встановлено, що розрахунки за цим договором здійснюються у строки, визначені додатками (специфікаціями) до цього Договору.
Отже, відповідно до специфікації №14000004333 від 30.07.2019 відповідач мав здійснити оплату за товар наступним чином: - 25 % платіж - 31.07.2019; - 75 % платіж - 15.11.2019.
Відповідачем станом на 07.10.2020 здійснено часткову оплату за поставлений товар згідно специфікації №14000004333 від 30.07.2019 на суму 351 465,80 (двісті тридцять одна тисяча чотириста шістдесят п`ять) грн. 80 коп.
Згідно акту зарахування зустрічних однорідних вимог від 08.08.2019 було зменшено заборгованість відповідача згідно Договору на 181  465,80 (сто вісімдесят одна тисяча чотириста шістдесят п`ять) грн. 80 коп.
Згідно платіжних доручень № 485 від 26.03.2020 відповідачем сплачено згідно специфікації 50  000,00 (п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп.; № 875 від 20.05.2020 відповідачем сплачено згідно Специфікації 20 000,00 (двадцять тисяч) грн. 00 коп.; № 1207 від 25.08.2020 відповідачем сплачено згідно Специфікації 50 000,00 (п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп.; № 1375 від 25.09.2020 відповідачем сплачено згідно Специфікації 50 000,00 (п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп.
Також, після звернення позивача до суду з позовною заявою відповідачем частково оплачено 50000,00 грн., що підтверджується долученою до відзиву квитанцію №ІПН1291 від 05.11.2020 на суму 50000,00 грн.
Таким чином, всупереч взятим на себе зобов`язанням відповідач не оплатив вартість поставленого позивачем товару, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем в сумі 728788,74 грн.
При цьому керуючись положеннями пунктів 9.3 та 9.4. договору позивач нарахував відповідачу 115226,51 грн. пені та 155757,48 грн. штрафу. 
Згідно вимог ч.2 ст. 625 ЦК України позивач також нарахував 3% річних в сумі 25636,44 грн. 
З матеріалів та обставин справи вбачається, що відповідач інших доказів погашення заборгованості не подав, суму основного боргу визнав, і при цьому просив суд зменшити розмір пені та штрафу на 90%.
Місцевим господарським судом в рішенні від 02.02.2021 у даній справі позовні вимоги в повному обсязі визнано обґрунтованими. Щодо зменшення розміру пені та штрафу на 90% то в даному відмовлено місцевим господарським судом з огляду на те, що відповідачем не долучено будь-яких доказів на підтвердження фінансового становища, а також враховано те, що заборгованість відповідача виникла до початку епідемії хвороби COVID-19 та встановлення карантинних обмежень, заборгованість існує близько року і відповідачем протягом цього часу погашено лише третину заборгованості та не виконано своїх зобов`язань щодо повного погашення заборгованості до 29.09.2020 згідно гарантійного листа відповідача №46 від 18.05.200. 
При перегляді рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку, судова колегія Західного апеляційного господарського суду керувалась наступним. 
У відповідності до вимог ст. 509 ЦК України, що кореспондується положенням ст. 173 ГК України, встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Як встановлено вище 05 березня 2018 року ТОВ «МАСКІО-ҐАСПАРДО УКРАЇНА» (постачальник) та ТОВ «ВАМ АГРО» (покупець) укладено договір поставки №30088927/18/EUR.
Згідно вимог ч.ч.1-2 ст. 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).
Згідно з частиною 1 статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Позивачем свої зобов`язання по договору поставки №30088927/18/EUR від 05.03.2018 виконано в повному обсязі, що підтверджується видатковою накладною №1304 від 08.08.2019. 
Згідно п.5.2. договору розрахунки за цим договором здійснюються у строки, визначені додатками (специфікаціями) до цього договору.
Згідно специфікації №14000004333 від 30.07.2019 відповідач мав здійснити оплату за товар наступним чином: 25% платіж 31.07.2019;75% платіж 15.11.2019. 
Однак, як вбачається з обставин справи відповідач всупереч взятим на себе зобов`язанням за договором поставки №30088927/18/EUR від 05.03.2018 вчасно не оплатив вартість поставленого товару у повному обсязі. 
Згідно п 3.1. договору вбачається, що ціни на товар встановлюються у національній валюті України та враховуючи, що товар є імпортованим визначається у грошовому еквіваленті євро відповідно до середнього обмінного курсу євро, що зазначаються в додатках (специфікаціях) до договору. 
Частиною 2 ст. 533 ЦК України встановлено , що якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті , сума, що підлягає сплаті у гривнях , визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. 
Договором встановлений порядок визначення еквіваленту ціни товару у євро. 
Відповідно до п. 3.2.2 договору, передбачено, що грошовий еквівалент ціни товару в євро визначається за середнім обмінним курсом євро на робочий день, що передує дню здійснення оплати. Якщо у день, що передує дню платежу, встановленого відповідно до умов оплати у додатку (специфікації) до цього договору середній курс продажу євро зміниться порівняно з середнім курсом продажу євро, який передував дню підписання додатку (специфікації) до цього договору, то сума у гривнях, що підлягає сплаті покупцем на виконання ним зобов`язань за цим договором, визначається шляхом перерахунку відповідно до середнього курсу продажу євро який передує дню фактичного здійснення платежу покупцем, але в будь-якому випадку не нижче від курсу, вказаного в додатку (специфікації) до цього договору.
Відповідно до п.5.4 договору покупець зобов`язаний, окрім здійснення оплати за товар, у день здійснення платежу за товар сплатити проіндексовану/скориговану вартість товару відповідно до умов розділу 3 цього Договору.
Відповідно до п. 5.4.2 Договору у випадку, якщо покупцем не виконані грошові зобов`язання за цим договором в повному обсязі або частково, сторони узгодили, що для індексації (коригування) вартості товару відповідно до умов п. 5.4. договору, датою або днем оплати вважається дата складання та підписання постачальником позовної заяви до суду відповідної юрисдикції, в якій покупець буде виступати відповідачем.
Місцевим господарським судом досліджено та встановлено в рішенні, що заборгованість відповідача згідно специфікації до договору в євро склала 23216,17 євро 17 центів, даного не оспорює скаржник в апеляційній скарзі. 
Станом на 03.11.2020 середній обмінний курс євро склав 33,5451 грн. за 1 євро. 
Отже, місцевим господарським судом вірно встановлено, що станом на час звернення позивача з позовною заявою до суду заборгованість відповідача склала 788  788,74 грн.  74 коп. 
Слід зазначити, що під час розгляду даної справи в суді першої інстанції відповідачем додатково погашено 50  000,00 грн. , що підтверджується зокрема квитанцією №ІПН1291 від 05.11.2020 на суму 50  000,00 грн. 
Відповідно до цього сума основного боргу становить 728  788,74 грн., яка стягнена на користь позивача згідно оскаржуваного рішенням. В даній частині рішення скаржником не оскаржується. 
Поряд з сумою основної заборгованості позивач просив стягнути з відповідача 115226,51 грн. пені, 155757,48 грн. штрафу та 3% річних в сумі 25636,44 грн., що суд зробив в оскаржуваному рішенні і з чим не погодився відповідач (скаржник). 
У відповідності до вимог ч.1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
Згідно з положеннями ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не поступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. 
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки , встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (ч.1 ст. 611 ЦК України). 
Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення , а також три проценти річних від простроченої суми , якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
Пунктом 9.3. договору встановлено, що у випадку порушення термінів (строків) оплати товару покупець зобов`язаний сплатити постачальнику неустойку в розмірі подвійної облікової ставки від простроченої суми за кожен день прострочення. 
Крім того, відповідно до п.9.4. договору встановлено, що якщо покупець прострочить терміни (строки) оплати товару більше ніж на 30 (тридцять) календарних днів постачальник має право оштрафувати покупця на суму до 20% від вартості неоплаченого товару.
Отже, враховуючи вищенаведені обставини справи в сукупності з нормами права та положеннями договору поставки №30088927/18/EUR від 05.03.2018, судова колегія апеляційного суду вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про правомірність нарахування відповідачу 115226,51 грн. пені, 25636,44 грн. 3% річних та 155  757,48 грн. штрафу, перевіривши при цьому правильність нарахування останнього. 
Як вбачається з рішення суду, відповідачу було відмовлено в клопотанні про зменшення пені та штрафу на 90%, з огляду на його необґрунтованість та не підтвердженням належними та допустимими доказами, з чим не погоджується останній в апеляційній скарзі. 
У відповідності до вимог ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення . 
При цьому ст. 233 ГК України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові , але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій. 
Вивчивши та оцінивши матеріали справи в сукупності з наявними у ній доказами, судова колегія апеляційного суду погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що оцінюючи обґрунтованість зменшення неустойки, враховується ступінь вини відповідача у несвоєчасному виконанні обов`язку за договором, ступінь виконання ним своїх зобов`язань за договором на час розгляду справи, однакові несприятливі наслідки для обох сторін у зв`язку з введеним на території України карантином та здійсненням заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)», відсутність в матеріалах справи доказів співмірності/неспівмірності понесених позивачем збитків з розміром штрафу.
Крім цього, відповідачем не долучено будь-яких доказів на підтвердження важкого фінансового становища.
При цьому, слід врахувати і заперечення позивача про те, що заборгованість відповідача виникла до початку епідемії хвороби COVID-19 та встановлення карантинних обмежень, заборгованість існує вже близько одного року, відповідачем протягом цього часу погашено лише третину заборгованості, та не виконано своїх зобов`язань щодо повного погашення заборгованості до 29.09.2020 згідно гарантійного листа відповідача №46 від 18.05.2020, відсутність коштів не звільняє сторону від виконання господарських зобов`язань та відповідальності за їх невиконання.
Отже, враховуючи інтереси обох сторін, а також ступінь виконання сторонами своїх зобов`язань за договором, місцевим господарським судом підставно відмовлено в задоволенні клопотання відповідача, яке викладено у відзиві на позов про зменшення пені та штрафу на 90%. 
Скаржник в апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим та незаконним, з огляду на те, що судом першої інстанції не перевірявся курс валют, за яким позивач здійснював розрахунок штрафних санкцій. 
Судова колегія апеляційного суду звертає увагу на те, що при розрахунку штрафних санкцій курс валют взагалі не застосовувався, оскільки штрафні санкції були нараховані на основну суму заборгованості відповідача згідно договору, яка визначається в національній валюті – гривні. Курс валют має значення лише для визначення основної суми заборгованості за договором, яка не оскаржується скаржником. 
Щодо розрахунку штрафних санкцій, то слід зазначити, що апеляційна скарга не містить зауважень до розрахунку, також скаржником не надано свого розрахунку штрафних санкцій за договором. 
Окрім того, на веб-сайті www.udinform.com розміщені курси валют, зокрема, курс Євро, якими керувався позивач та суд першої інстанції при  розрахунку основної суми заборгованості відповідача згідно договору.
Щодо твердження відповідача про арешт рахунків та неможливість здійснення оплати за договором, то судова колегія апеляційного суду зазначає, що відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, крім того, як зазначив сам скаржник, навіть при накладеному арешті на рахунок він зміг сплатити 50  000,00 грн., що свідчить про те, що арешт рахунку не є перешкодою для зменшення в подальшому заборгованості, хоча б частково. 
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. 
Враховуючи все викладене вище в сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду у даній справі прийнято з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування немає.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, і не можуть слугувати підставою для скасування або зміни оскаржуваного рішення суду.
Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на скаржника в порядку ст. ст.129, 282 ГПК України.
Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, - 

Західний апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:
1.          Рішення Господарського суду Львівської області від 02.02.2021 у справі №914/2932/20 залишити без змін, апеляційну скаргу ТОВ «Вам Агро» без задоволення. 
2.          Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.
3.          Порядок та строк оскарження встановлено ст. ст. 288-289 ГПК України. 

Головуючий суддя                                                                      Кордюк Г.Т.

Суддя                                                                                          Галушко Н.А.

Суддя                                                                                          Орищин Г.В. 

Повний текст постанови складено та підписано 31.05.2021.