ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/22267/19                                        Головуючий суддя І інстанції Чередник В.Є.
Провадження № 22-ц/818/594/21                                Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Справи у спорах, що виникають з сімейних відносин про стягнення аліментів

П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2021 року                                                                м. Харків.
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого судді        Яцини В.Б.,
суддів колегії:                Бурлака І.В., Котелевець А.В., 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 04 березня 2020 року, ухвалене у складі судді Чередник В.Є., по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей,

В С Т А Н О В И В :
У листопаді 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просила стягнути з відповідача аліменти на синів - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з моменту фактичного припинення ведення спільного господарства і до досягнення кожною дитиною повноліття.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 20.10.2007 між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, від якого сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з матір`ю. Подружні відносини між сторонами припинились та набуло чинності рішення про розірвання шлюбу. Відповідач офіційно не працює, допомогу дітям не надає, угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто, у зв`язку з чим позивач звернулась до суду з даним позовом.
ОСОБА_2 24.01.2020 уточнила позов, остаточно просила стягнути з відповідача аліменти на синів - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у фіксованій сумі у розмірі по 2500 грн на кожну дитину щомісячно, починаючи стягнення з моменту фактичного припинення шлюбних відносин (з січня 2019 року) і до досягнення кожною дитиною повноліття.
Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 04 березня 2020 року задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей.
Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 виданий Митиківським РВ Горлівського ГУ УМВС України в Донецькій області 11.05.1998) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_4 виданий Київським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області 3.01.2008) аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень, тобто по 2500 гривень на кожну дитину, щомісяця, з індексацією відповідно до закону, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 11.11.2019.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави (отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/ 22030106, код отримувача ( код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір у розмірі 840 грн 80 коп.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 04 вересня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд вказаного заочного рішення.
Не погоджуючись з таким рішення суду ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про стягнення з нього аліментів на утримання дітей у твердій грошовій формі в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень на двох дітей, щомісяця, з індексацією відповідно до закону, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 11.11.2019. Здійснити перерозподіл судових витрат.
В обґрунтування скарги зазначив, що рішення суду ухвалене з грубим порушення норм матеріального та процесуального права, при неповному та необ`єктивному з`ясуванні фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення заявлених позовних вимог по суті, позивач заявлені позовні вимоги не аргументувала, доказів на визначення розміру аліментів не надала, а суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, не мотивував належним чином, а також не врахував права та законні інтереси платника аліментів, що привело до ухвалення неправильного по суті судового рішення.
Вказав, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 
Послався на те, що з початку 2020 року в Україні сталася низка негативних соціальних та інших явищ, зокрема, карантин. Внаслідок карантину було суттєво погіршено його матеріальне становище. Так, протягом 2019 року він мав змогу мати мінливий, але регулярний дохід, надавав позивачу постійну матеріальну допомогу та утримання дітей, навіть тоді, коли позивач фактично була незадоволена розміром такої матеріальної допомоги, що і стало підставою для її звернення до суду.
Зауважив, що з початку 2020 року знайти роботу, навіть тимчасову, було надто складно, внаслідок початку пандемії корона вірусної хвороби, зупинення роботи в окремих сферах промисловості та будівництва. Крім того, з 17.03.2020 постановою КМ України на всій території України був введений карантин, а також запроваджені обмеження, що призвели до зупинення роботи багатьох підприємств, зупинення роботи транспорту та ін.
Зазначив, що внаслідок таких обмежень він не мав можливості мати регулярний та достатній дохід. Проте, регулярно надавав матеріальну допомогу на утримання дітей. Крім того, через карантинні обмеження, офіційно працевлаштуватися він фактично зміг лише у вересні 2020 року. Так, з 28.09.2020 він працює на посаді монтажника систем вентиляції, кондиціювання повітря, пневмотранспорту й аспірації, з окладом згідно штатного розкладу 5100,00 грн на місяць, у ТОВ «Будівельна компанія МОНТАЖ БУД», код ЄДРГІОУ 42073432.
Вважає, що загальний законодавчо гарантований розмір аліментів на утримання ним двох дітей має складатися з 01.01.2020 по 30.06.2020 - в розмірі 1998,50 грн; з 01.07.2020 по 30.11.2020 - 2088,50 грн; з 01.12.2020 по 31.12.2020 - 2158,00 грн.
Послався на те, що з урахуванням розміру його заробітної плати 5100,00 грн на місяць, розмір аліментів на утримання двох дітей, виходячи з визначеного законодавством розміру 1/3 частки усіх доходів платника аліментів, має становити 1700,00 грн.
Вказав на спільний обов`язок батьків утримувати дітей.
Зауважив, що він не має у власності нерухомого або рухомого майна, земельних ділянок, а стягувачем аліментів (позивачем) не доведено належними доказами його можливі витрати, які б могли свідчити про наявність у нього прибутків в інших розмірах.
Зазначив, що у разі зміни визначеного законодавчо гарантованого розміру аліментів на утримання двох дітей шляхом його збільшення, ним буде забезпечено виплату аліментів на утримання синів в розмірі не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Послався на те, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо, зокрема, справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Відзиву на апеляційну скаргу учасникам справи подано не було, що не перешкоджає перегляду рішення районного суду відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України.
До апеляційної скарги було долучено новий доказ - копію Довідки ТОВ «БК МОНТАЖ БУД» від 28.09.2020 № 28/09-1 щодо працевлаштування ОСОБА_1 .
Відповідно до ч.ч. 1, 3, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Подана відповідачем довідка була видана та стосується подій, які відбулись після ухвалення оскарженого рішення, а тому вона перебуває поза межами апеляційного розгляду, оскільки не розглядалась судом першої інстанції.
Зазначене стало підставою для того, щоб при призначенні справи до розгляду ухвалою Харківського апеляційного суду від 22 грудня 2020 року ОСОБА_1 було відмовлено у прийнятті нових доказів.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, які передбачені у ч. 1 ст. 369 ЦПК України, з огляду на те, що спір у даній справі виник з приводу стягнення суми, розмір якої є меншим ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, без повідомленням учасників справи. 
Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до вказаних норм ЦПК України, вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи у порядку письмового провадження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Згідно з нормою ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Вказаним вимогам оскаржене рішення районного суду не відповідає в частині визначення розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції свої висновки мотивував тим, що при визначенні величини аліментного платежу враховує, що відповідно до ст. 182 СК України, матеріальне становище платника аліментів, той факт, що відповідач перебуває в працездатному віці, не обтяжений турботами щодо утримання непрацездатних батьків, а також з урахуванням обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, суд вважав, що аліменти у розмірі по 2500 гривень на кожну дитину, щомісяця, з індексацією відповідно до закону є сумою, що відповідатиме обов`язку батька дітей забезпечити частину витрат на їх утримання, з урахуванням мінімальних життєвих потреб дитини і матеріального стану відповідача.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з урахуванням якнайкращих інтересів дитини дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття підлягають задоволенню.
Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду про розмір присуджених аліментів.
Судом першої інстанції встановлено, що 20.10.2007 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів 20.10.2007 зроблено відповідний актовий запис за №544 у Червонозаводському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_5 (а. с. 8), який було розірвано заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 16.08.2019 (а. с. 9).
ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 , про що в Книзі реєстрації народжень 25.10.2011 зроблено відповідний актовий запис за № 151 у виконавчому комітеті Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області.
Батьками дитини записані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_8 , про що 25.07.2015 складено відповідний актовий запис №1418 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції.
Батьками дитини записані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991, частин 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини.
У даному випадку спір у першу чергу стосується майнових інтересів дитини, батьком якої є відповідач, і найкращі інтереси дитини полягають у максимальному забезпечені його усім необхідним для гармонійного розвитку, що вимагає, зокрема, від батьків фінансувати такі витрати у першу чергу серед своїх особистих витрат.
Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дітям відповідного розміру утримання має доводитися сторонами відповідно до правил ст.ст. 12, 81 ЦПК України в контексті обов`язку батьків по утриманню дітей, поєднаного з презумпцією можливості батьків його забезпечувати, що витікає із свідомого рішення батьків народити дітей, яке нерозривно пов`язано з існуючою спроможністю батьків належним чином їх утримувати.
Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
При цьому суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Відповідно до положення ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік», яким визначено, що установити у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2020 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2189 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.
Колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем всупереч свого процесуального обов`язку, визначеного ст.ст. 12 ,81 ЦПК України, не було надано суду доказів, що матеріальний стан відповідача дозволяє йому сплачувати аліменти у мінімальному рекомендованому розмірі.
Суду також не було надано доказів наявності у ОСОБА_1 витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Нормою ч. 2 ст. 13 ЦПК України передбачено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Таким чином, з рахування рівного обов`язку батьків по утриманню мінімальний рекомендований розмір аліментів за законом складає на утримання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі - 1109 грн, та 889,50 грн на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а на двох дітей 1998,50 грн щомісяця.
Відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання двох дітей у розмірі 2500 грн щомісячно, тобто, по 1225 грн на кожну дитину.
Така сума аліментів перевищує гарантований державною мінімальний розмір аліментів та буде відповідати інтересам дітей і реально існуючим натепер можливостям відповідача їх сплачувати, що не позбавляє позивача у разі збільшення доходів відповідача звернутися до суду з позовом про збільшення аліментів.
Колегія суддів відхиляє посилання відповідача на наявність безумовних підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
Норма п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України передбачає, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.
На виконання вказаних вимог районним судом 12.11.2019 та 16.01.2020 повторно сформовано запити до органів реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - відповідача у справі.
Згідно з довідкою за відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Харківській області ОСОБА_1 зареєстрований за адресою, яка була вказана позивачем у позовній заяві, АДРЕСА_1 .
Листування з відповідачем судом здійснювалось за вказаною адресою.
Кореспонденція суду була повернута без вручення із зазначенням причин повернення «за закінченням строку зберігання».
Саме цю адресу вказав ОСОБА_1 у заяві про перегляд заочного рішення, однак не обґрунтував наявність у нього поважних підстав, з яких він не міг вчасно отримати надіслану йому за адресою реєстрації кореспонденцію суду.
На аркуші справи 25 міститься Довідка про доставку 18.02.2020 SMS - судової повістки на 04.03.2020, яка була адресована ОСОБА_1 на номер телефону НОМЕР_6 .
Приналежність йому вказаного номеру телефону ОСОБА_1 визнав, вказавши його у якості контактного у заяві про перегляд заочного рішення та апеляційній скарзі.
Так, хоча таке повідомлення про дату, час і місце судового засідання не може вважатись належним з урахуванням правової позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 201/6092/17, однак, відповідач мав реальну процесуальну можливість вчасно дізнатись про перебування справи у провадженні районного суду, подати свої заперечення, заяву про зміну свого місця проживання, що є його обов`язком відповідно до ст. 131 ЦПК України.
Суд враховує, що у апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначив адресу для листування - АДРЕСА_4 , проте, жодного разу не отримав надіслану на цю адресу апеляційним судом поштову кореспонденцію, про що свідчать повернуті на адресу суду невручені відправлення (а. с. 126а-127, 129, 132-133, 148).
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» сформував позицію про те, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Також, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany) наголосив на тому, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.
Таку поведінку відповідача суд розцінює як намагання зловживати своїми процесуальними правами, що є неприпустимим відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, а тому не вбачає наявності безумовних підстав для скасування рішення районного суду.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З огляду на те, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права, позивачем не було доведено обставин щодо наявності у відповідача можливості сплачувати аліменти у заявленому розмірі, які суд вважав встановленими, колегія суддів на підставі п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України частково задовольняє апеляційну скаргу, та змінює рішення районного суду, зменшивши розмір аліментів до 2500 грн на двох дітей щомісяця, тобто, по 1225 грн на кожну дитину - відповідно.
За правилом ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
ОСОБА_2 звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» як позивач у справах про стягнення аліментів.
Відповідно до норми ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
За правилом п. 3 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.
Таким чином, ціна позову складає 30000 грн (5000 х 6 = 30000).
При поданні позову 11.11.2019, з урахуванням норм Закону України «Про судовий збір», до сплати належав судовий збір у сумі 768,40 грн (1921 х 0,4 = 768,4).
При частковому задоволенні позову на суму 2500 грн щомісячно (за правилом п. 3 ч. 1 ст. 176 ЦПК України - 15000 грн) з відповідача належить стягнути 384,20 грн за розгляд справи у суді першої інстанції.
За подання апеляційної скарги ОСОБА_1 було сплачено судовий збір у сумі 1261,21 (а. с. 82), тоді як належало до сплати 1152,60 грн, що свідчить про те, що переплачена сума 108,61 грн судового збору підлягає поверненню в порядку Закону України «Про судовий збір».
З урахуванням часткового задоволення апеляційної скарги відповідачу підлягає компенсація (576,30 грн), з урахуванням суми, що підлягає сплаті за розгляд справи у суді першої інстанції (384,20 грн), тобто 192,10 грн.
Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 04 березня 2020 року - змінити.
Зменшити розмір стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 виданий Митиківським РВ Горлівського ГУ УМВС України в Донецькій області 11.05.1998) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_4 виданий Київським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області 3.01.2008) аліментів на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до розміру 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень, тобто по 1250 гривень на кожну дитину, щомісяця, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з індексацією відповідно до закону, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 11.11.2019, задовольнивши позов частково.
Компенсувати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 виданий Митиківським РВ Горлівського ГУ УМВС України в Донецькій області 11.05.1998) за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, судовий збір у сумі 192 (сто дев`яносто два) гривень 10 копійки.
Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України в Основ`янському районі м. Харкова Харківської області повернути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 виданий Митиківським РВ Горлівського ГУ УМВС України в Донецькій області 11.05.1998) 108 (сто вісім) гривень 61 копійок суми надмірно сплаченого судового збору згідно з квитанцією № 0.0.1851742429.1 від 28.09.2020 (Платник: ОСОБА_1 ; Одержувач: УК Основ"ян/мХар Основ"янсь/22030101; Банк одержувача: Казначейство України (ел. адм. подат.); Код банку: 899998; Номер рахунку: UA498999980313151206080020011; Призначення платежу: *;101; НОМЕР_1 ;22030101;Судовий збiр,за позовом ОСОБА_1 ,на рiш.вiд 04.03.20 по спр 953/22267/19 Харк.апеляц.суд;платеж; ОСОБА_1 ).
В іншій частині апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення складено 16 червня 2021 року.

Головуючий                                                                В.Б. Яцина.

Судді колегії                                                                І.В. Бурлака.

                                                                               А.В. Котелевець.