П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

18 червня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 540/3845/20	
Головуючий в 1 інстанції: Морська Г.М.
          
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого   судді          - Вербицької Н.В.,
                                           суддів          - Джабурії О.В.,
- Кравченка К.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонської області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1   до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
          
                                                  В С Т А Н О В И Л А :

01 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Херсонського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій  просила:
- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Херсонській області щодо невнесення відомостей в реєстр застрахованих осіб на підставі довідки Чаплинської ДПІ за період від 05.10.2004 року до 01.01.2013 року;
- визнати протиправною відмову ГУ ПФУ в Херсонській області стосовно зарахування до складу страхового стажу періодів роботи з 28.08.1978 по 26.08.1979 роки та періоду з 15.08.1983 по 06.02.1985 роки включно за трудовою книжкою;
- зобов`язати відповідача внести відомості до реєстру застрахованих осіб щодо гр. ОСОБА_1 за період 05.10.2004 року - 01.01.2013 року на підставі підтверджуючого документа - довідки Чаплинської ДПІ та період з 28.08.1978 року до 10.01.2001 року – на підставі трудової книжки;
- зобов`язати відповідача внести до облікової карти №1183621004 персоніфікованого обліку форми ОК-5 "Індивідуальні відомості про застраховану особу" інформацію про сплату податку у 2004 році у сумі 310 грн, у 2005 році - у сумі 765 грн., у 2006 році - у сумі 685 грн., у 2007 році - у сумі 900 грн., у 2008 році - у сумі 800 грн., у 2009 році - у сумі 746 грн., у 2010 році - у сумі 720 грн., у 2011 році - у сумі 330 грн., у 2012 році - у сумі 800 грн та зарахувати в відомостях обліку страхового стажу періоди підприємницької діяльності;
- зобов`язати відповідача зарахувати до складу страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 05.10.2004 року по 01.01.2013 року включно;
- зобов`язати відповідача зарахувати до складу страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 28.08.1978 по 26.08.1979 роки та періоду з 15.08.1983 по 06.02.1985 роки включно;
- зобов`язати орган, що призначає і виплачує пенсію, виплатити кошти, не отримані з вини органу, за період з 01.10.2020 року без обмеження будь - яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
- зобов`язати відповідача зарахувати до трудового стажу період навчання в Херсонському державному інституті імені Н.К. Крупської з 23.08.1979 року до 15.08.1983 року.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що відповідачем протиправно не враховано до страхового стажу для призначення пенсії період перебування на спрощеній системі оподаткування як фізичної особи-підприємця з 05.10.2004 по 01.01.2013. Позивач стверджує, що не залежно від сплачених внесків для визначення права на призначення пенсії мають бути зараховані всі періоди підприємницької діяльності, а саме: 8 років 3 місяці. 
Позивач наголошує, що до її страхового стажу не враховано період з 05.10.2004 року по 01.01.2013 року у зв`язку з відсутністю відомостей в системі персоніфікованого обліку, які протиправно не внесені. Позивач зазначила, що факт роботи у період з 28.08.1978 по 26.08.1979 роки та з 15.08.1983 по 13.02.1985 року підтверджено відповідними записами у трудовій книжці. 
Відповідач заперечував проти задоволення позову, зазначаючи, що за записами трудової книжки та даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку до страхового стажу позивача зараховано 18 років 8 місяців 7 днів (при необхідному 27 років.) в тому числі періоди роботи з по 26.08.1979 та з 15.08.1983 по 13.02.1985. До страхового стажу позивача, крім періодів зайняття підприємницькою діяльністю, не зараховано лише періоди навчання з 01.09.1979 по 29.06.1983, оскільки диплом про навчання в Херсонському державному педагогічному інституті ім. Н.К. Крупської, серії ІВ-І № 119435 від 29.06.1983, наданий позивачем при поданні заяви від 09.11.2020, виданий на ім`я ОСОБА_2 . Зазначає, що розписці до заяви від 09.11.2020 зазначено які документи позивачу необхідно надати для зарахування вищевказаного періоду навчання до страхового стажу.
Крім того відповідач зазначив, що фізичні особи-підприємці, починаючи з 01.01.2004 року, мали обов`язок надавати річні звіти до системи персоніфікованого обліку, який є складовою частиною Реєстру застрахованих осіб) та до якого надходить інформація щодо нарахованої заробітної плати (доходу) та зарахування страхового стажу (періодів, за які сплачено страховий та єдиний внески). Наголошує, що за даними персоніфікованого обліку, до страхового стажу позивача зараховано: жовтень 2004 року, листопад 2004 року, грудень 2004 року, грудень 2008 року (відповідно пп. 3-1 пункту 3 Прикінцевих положень Закону № 1058 до страхового стажу позивача зараховано 4 місяці). За інші періоди звітність до системи персоніфікованого обліку, за період підприємницької діяльності позивача з 05.10.2004 по 29.12.2016, не надавалась, а тому і зарахувати до страхового стажу всі періоди які зазначені позивачем в позовній заяві немає законних підстав.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового стажу періоду ведення підприємницької діяльності з 05.10.2004 по 31.12.2012 та періоду навчання у Херсонському педагогічному інституті ім.Н.К.Крупської з 23.08.1979 по 15.08.1983.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період ведення підприємницької діяльності з 05.10.2004 по 31.12.2012 та період навчання у Херсонському педагогічному інституті ім..Н.К.Крупської з 23.08.1979 по 15.08.1983.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області  вирішити питання щодо призначення пенсії позивача із врахуванням її страхового стажу за період зайняття підприємницькою діяльністю з 05.10.2004 по 31.12.2012 та період навчання у Херсонському педагогічному інституті ім..Н.К.Крупської з 23.08.1979 по 15.08.1983 роки.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.          Не погодившись з прийняти рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Зокрема апелянт зазначає, що за даними персоніфікованого обліку до страхового стажу позивача зараховано: жовтень 2004 року, листопад 2004 року, грудень 2004 року, грудень 2008 року. За інші періоди звітність до системи персоніфікованого обліку за період підприємницької діяльності позивача з 05.10.2004 по 29.12.2016 року не надавалась, а тому суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про необхідність врахування до страхового стажу позивача зазначених періодів.
Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін в зв`язку із необґрунтованістю доводів апелянта.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке. 
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.
09 листопада 2020 року ОСОБА_1   ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася до Каховського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області із заявою про призначення пенсії за віком до якої, згідно розписки – повідомлення додані наступні документи: - довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру; паспорт; трудова книжка НОМЕР_1 ; диплом (свідоцтво, атестат) про навчання НОМЕР_2 від 29.06.1983; анкета опитування; довідка з ДПІ про облік як суб`єкт підприємницької діяльності №3628/21-22-69-51 від 22.09.2020; виписка з рішення №2-110/98 від 10.02.1998; запит 9075/02-16 від 18.09.2020.
Листом від 16 листопада 2020 року №2100-0304-8/47593 Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повідомило ОСОБА_1 , що 11.11.2020 року пенсійним органом прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Пенсійний орган зазначив, що відповідно до пп.3-1 п.3 Прикінцевих положень Закону до страхового стажу для визначення права на пенсію зараховано 4 місяці (зараховано як повні місяці: жовтень-грудень 2004 року, грудень 2008 року). Крім того, вказав, що диплом про навчання в Херсонському державному педагогічному інституті ім..Н.К.Крупської, серії ІВ-І №119435 від 29.06.1983 виданий на ім`я ОСОБА_2 . Оскільки позивачем не надано документ, що засвідчує зміну прізвища (свідоцтво про шлюб), період навчання з 01.09.1979 по 29.06.1983 не зараховано до страхового стажу.
За записами трудової книжки та даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку до страхового стажу ОСОБА_1 зараховано періоди роботи з 28.08.1978 по 26.08.1979 та період з 15.08.1983 по 13.02.1985. Дана обставина зарахування вказаних періодів до страхового стажу позивачки підтверджується наданою Формою РС- право за пенсійною справою №213150004859.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того що позивач під час звернення до пенсійного органу надала підтверджуючі документи сплати страхових внесків (єдиного внеску) у період з 05.10.2004 по 31.12.2012 року, що є достатнім для врахування відповідачем до трудового стажу періоду підприємницької діяльності позивача з 05.10.2004 по 31.12.2012 року. Крім того, позивач право позивача на зарахування до трудового стажу період навчання   у Херсонському педагогічному інституті ім.Н.К.Крупської з 23.08.1979 по 15.08.1983, підтверджується випискою з рішення про розірвання шлюбу, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища з яких випливає, що дошлюбне прізвище позивача – ОСОБА_2 
Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.
Водночас у пункті 5 рішення № 8-рп/2005 від 11.10.2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.
За приписами пунктів 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-ІV передбачено право громадян України на отримання пенсій та соціальних послуг.
Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення (частина третя статті 4 Закону № 1058).
Згідно з ч.4 ст.24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до положень ст.48 КЗпП України, ст.62 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у них, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 трудова книжка є основним документом, що підтверджує пільговий стаж роботи працівника.
Пунктом 1-3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами; у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків; за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року(абз.1).
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;
До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку 59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року.
За обставинами справи, підставою відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 пенсії стало, зокрема, те, що у Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості про сплату позивачем єдиного внеску до Пенсійного фонду за період з 05 жовтня 2004 року по 29 грудня 2016 року, що стало підставою для незарахування періоду здійснення підприємницької діяльності до загального страхового стажу.
Так, статтею 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24 Закону № 1058).
Відповідно до ч.4 ст.24 згаданого вище Закону періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій” від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII, розділ XV “Прикінцеві положення” Закону № 1058 доповнено пунктом 3-1, яким встановлено, що до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно зі статтею 26 цього Закону включаються періоди, зокрема з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).
При цьому, до Порядку № 22-1 також були внесені зміни, за змістом яких періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 по 31 грудня 2003 зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 по 31 грудня 2017 за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.
Відповідно до п.6 указу Президента України від 03 липня 1998 року № 727/98 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва" суб`єкт малого підприємства, який сплачує єдиний податок, не є платником податків, в тому числі збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.
Таким чином, як правильно зазначив суд першої інстанції, враховуючи наведені вище правові норми у їх системному зв`язку, на підставі відомостей, поданих роботодавцями і громадянами, які самостійно сплачують страхові внески, в централізованому банку даних Пенсійного фонду України на кожну застраховану особу відкривається електронна персональна облікова картка з постійним страховим номером, який відповідає персональному номеру фізичної особи з Державного реєстру фізичних осіб (ідентифікаційному номеру фізичної особи).
Разом з тим, органи Пенсійного фонду України наділені компетенцією здійснювати перевірку відомостей про особу, зокрема, при вирішенні питання щодо наявності правових підстав для призначення їй пенсії і реалізація такого обов`язку покликана забезпечити непорушне конституційне право кожного на пенсійне забезпечення.
У свою чергу, законодавчо визначеною умовою для врахування періоду трудової діяльності особи, яка в проміжок часу з 2000 по 2017 рік займалася підприємництвом, для його страхового стажу, є сам лише факт сплати ним страхових внесків, незалежно від їх розміру.
Крім того, вказаній законодавчій прерогативі кореспондують норми спеціального Порядку № 22-1 про подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яким керується у своїй діяльності Пенсійний фонд України та його структурні підрозділи.
Згідно матеріалів справи, у спірний період здійснення підприємницької діяльності, зокрема, у період з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2012 року, позивач як суб`єкт підприємницької діяльності сплачувала прибутковий (єдиний) податок у порядку, визначеному чинним на той час законодавством.
Цей факт підтверджується копією довідки Чаплинської ДПІ Новокаховського управління ГУ ДПС в Херсонській області від 22.09.2020 року (а.с.25).
Судом першої інстанції вірно зазначено, що згідно Указу Президента України Про спрощену вив тему оподаткування, обліку та звітності суб`єкта малого підприємництва, в редакції Указу Президента №746/99 від 28.06.99, суб`єкт підприємницької діяльності -   фізична   особа   сплачує   єдиний   податок   щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця на окремий рахунок відділень Державного казначейства України. Відділення Державного   казначейства   України   наступного   дня після   надходження   коштів   перераховують   суми   єдиного податку у таких розмірах: до місцевого бюджету - 43 відсотки; до Пенсійного фонду України - 42 відсотки; на обов`язкове   соціальне   страхування - 15 відсотків (у тому числі до     Державного     фонду     сприяння   зайнятості   населення   - 4 відсотки) для відшкодування витрат,   які здійснюються відповідно до законодавства у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності,   а також витрат, зумовлених народженням та похованням.
Пунктом 3-1 Перехідних положень Закону № 1058-ІV визначено, що з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із  статтею 26 цього Закону  включаються вказані періоди за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).
Суд першої інстанції вірно не врахував доводи пенсійного органу про необхідність подання звітності до системи персоніфікованого обліку як умову для зарахування періоду зайняття підприємницькою діяльністю до страхового стажу, оскільки Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який має вищу юридичну силу,   передбачено лише наявність сплати страхових внесків у спірний період.
Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду ведення підприємницької діяльності з 05.10.2004 по 31.12.2012 року.
Апеляційна скарга не містить заперечень щодо зарахування до трудового стажу ОСОБА_1 її періоду навчання в Херсонському державному інституті імені Н.К. Крупської з 23.08.1979 року по 15.08.1983 року.
Крім того, як вірно зазначено судом першої інстанції, позивач належним та допустимими доказами підтвердила наявність у неї права на зарахування до трудового стажу період навчання   у Херсонському педагогічному інституті ім..Н.К.Крупської з 23.08.1979 по 15.08.1983 роки.
Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. 
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 15 грудня 2020 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 320, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, 

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області -  залишити без задоволення.
Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від  25 лютого 2021 року – залишити без змін.
          Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Головуючий:                                                                       Н.В.Вербицька

Суддя:                                                                       О.В.Джабурія

          Суддя:                                                                                К.В.Кравченко