ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

18 травня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 310/2113/19(2-а/310/1/21)	
                                                                                Суддя І інстанції Черткова Н.І.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Чепурнова Д.В. (доповідач),
                               суддів:  Сафронової С.В., Мельника В.В.,     
за участю секретаря судового засідання Трошиної А.С. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державного агентства рибного господарства України, Азовського басейнового управління агентства рибного господарства, головного державного інспектора ВРП №1 Азовського рибоохоронного патруля Шаповалова Геннадія Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -  

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив:
- постанову по справі про адміністративне правопорушення №016836 від 25.02.2019 року про накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 765 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.188-5 КУпАП, ухвалену головним державним інспектором ВРП №1 Азовського рибоохоронного патруля Шаповаловим Геннадієм Володимировичем скасувати.
Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 лютого 2021 року в задоволенні позовної заяви відмовлено повністю.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просив його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована протиправністю винесеної відносно позивача постановою, з огляду на відсутність вини у скоєнні адміністративного правопорушення. Вказує на те, що Приватне підприємство «ГНПД», директором якого є ОСОБА_1 , після отримання припису від 05.02.2019 року №47-9-6, не здійснювало вилов водних біоресурсів у період з 12.02.2019 року по 25.02.2019 року. В зазначений період вилов водних біоресурсів здійснював ФОП ОСОБА_1 за допомогою СЧС «Вєра». Вказує на порушення працівниками рибоохорони проведення огляду судна.
В письмових відзивах відповідачі заперечували проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , просили залишити без змін рішення суду першої інстанції.
В судовому засіданні апеляційної інстанції проведеному в режимі відеоконференції позивач та його представник підтримали вимоги апеляційної скарги з викладених у ній підстав, представник Державного агентства рибного господарства України, Азовського басейнового управління агентства рибного господарства заперечував проти її задоволення, просив залишити без змін рішення суду першої інстанції, інші сторони до суду не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що 25 лютого 2019 року у відношенні ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.188-5 КУпАП.
Згідно протоколу №016836 від 25 лютого 2019 року про адміністративне правопорушення, директор ПП «ГНПД» ОСОБА_1 не виконав законне розпорядження та припис наданий головним державним інспектором ВРП №1 Азовського рибоохоронного патруля від 05.02.2019 року №47-9-6, не зважаючи на припис продовжував здійснювати незаконний лов водних біоресурсів (ВБР). 25 лютого 2019 року о 21-40 год. при виконанні службових обов`язків держінспектором ВРП №1 на судні СЧС «Вера» ОСОБА_1 чинив перешкоду до огляду та вилучення знарядь лову та незаконно добутих водних біоресурсів – застосовуючи фізичну силу. 
Зазначеним протоколом визначено порушення ст.10, ст. 35 Закону України «Про рибне господарство та промислове рибальство», ст. 34, ст.ст. 60, 61 Закону України «Про тваринний світ», за що передбачена відповідальність за ст. 188-5 КУпАП.
25 лютого 2019 року головним державним інспектором ВРП №1 Азовського рибоохоронного патруля Шаповаловим Геннадієм Володимировичем винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення №016836, відповідно до якої, ОСОБА_1 визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-5 КУпАП та накладено штраф у сумі 765 грн.
Правомірність та обґрунтованість зазначеної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.
За наслідками перегляду судового рішення колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ст.188-5 КУпАП невиконання законних розпоряджень чи приписів, інших законних вимог посадових осіб органів, які здійснюють державний контроль у галузі охорони навколишнього природного середовища, використання природних ресурсів, радіаційної безпеки або охорону природних ресурсів, ненадання їм необхідної інформації або надання неправдивої інформації, вчинення інших перешкод для виконання покладених на них обов`язків тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від дев`яти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від п`ятнадцяти до сорока п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
З матеріалів справи вбачається, що застосування головним державним інспектором ВРП №1 Азовського рибоохоронного патруля Шаповаловим Геннадієм Володимировичем при винесені 25 лютого 2019 року постанови по справі про адміністративне правопорушення №016836 зазначеної статті полягало у тому, що:
-  директор ПП «ГНПД» ОСОБА_1 не виконав законне розпорядження та припис наданий головним державним інспектором ВРП №1 Азовського рибоохоронного патруля від 05.02.2019 року №47-9-6;
- ОСОБА_1 чинив перешкоду до огляду та вилучення знарядь лову та незаконно добутих водних біоресурсів – застосовуючи фізичну силу.
Так,  листом від 06 лютого 2019 року №47-9-61 Директору ПП «ГНПД» ОСОБА_1 було направлено припис від 05.02.2019 року, складений головним державним інспектором ВРП №1 Азовського рибоохоронного патруля Шаповаловим Геннадієм Володимировичем, відповідно до якого, останній вимагає ПП «Група науково-промислових досліджень» не здійснювати промисловий вилов водних біоресурсів до затвердження та набрання чинності наказів Міністерства аграрної політики та продовольства України «Про затвердження лімітів прогнозів допустимого спеціального використання водних біоресурсів загальнодержавного значення в Азовському морі із затоками на 2019 рік», та «Про затвердження квот використання добування водних беоресурсів загальнодержавного значення в Азовському морі із затоками на 2019 рік».
В свою чергу, листом від 25.02.2019 № 22-1586 Бердянського прикордонного загону Азово-Чорноморського регіонального управління Державної Прикордонної служби України проінформовано Азовське басейнове управління про те, що 24 лютого о 00.40 з Бердянського морського торгівельного порту в акваторію Азовського моря здійснило вихід судно СЧС «Вера», на борту якого знаходяться знаряддя для вилову водних біоресурсів, а саме: кошильний невід ( обкидний) – 1 од., різноглибинний трал – 3 од.
Згідно листа Міжрайонного оперативно-розшукового відділу Азово-Чорноморського регіонального управління Державної Прикардонної служби України від 24.02.2019 за № 51/196, скерованого на адресу начальника відділу рибоохоронного патруля № 1 зазначено, що о 00.50 хвилин 24.02.2019 з причалу № 6 Бердянського морського торгівельного порту, вийшов СЧС «Вера» (прапор Україна) в акваторію Азовського моря. Капітаном СЧС « Вера» Череповським повідомлено мету виходу – науковий лов.
В свою чергу, відповідно до статті 6 цього ж Закону державне управління та регулювання у галузі рибного господарства здійснюють Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері рибного господарства та рибної промисловості, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері рибного господарства, та інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх повноважень, Рада Міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації.
Указом Президента Українивід 16.04.2011 № 484/2011 затверджено Положення про Державне агентство рибного господарстваУкраїни (далі - Положення про Держрибагентство, Держрибагентствовідповідно).
Пунктом 1 Положення про Держрибагентство передбачено, що Держрибагентство є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України (далі - Мінагрополітики).
Відповідно до статті 21 Закону України від 17.03.2011 № 3166-VI «Про центральні органи виконавчої влади», пунктів 7, 8 Положення про Держрибагентство, постанови Кабінету Міністрів України від 07.12.2011 № 1263 «Про утворення територіальних органів Державного агентства рибного господарства» наказом Мінагрополітики від 19.01.2012 № 26 затверджено Положення про органи рибоохорони Державного агентства рибного господарства України (далі - Положення про органи рибоохорони).
Згідно із пунктом 1 Положення про органи рибоохорони Головне управління охорони водних біоресурсів у м. Києві, управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в області, басейнові управління, басейновий відділ є територіальними органами Держрибагентства, які діють у складі Держрибагентства і йому підпорядковуються.
Згідно ст. 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», посадові особи органів рибоохорони здійснюють державний контроль та управління в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та мають, зокрема, такі повноваження:
давати обов`язкові до виконання письмові вказівки (приписи) про усунення порушень у галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів;
перевіряти документи на право використання водних біоресурсів, зупиняти транспортні (у тому числі плавучі) засоби та проводити огляд речей, транспортних (у тому числі плавучих) засобів, знарядь рибальства, добутої продукції та інших предметів;
вилучати в осіб, які порушують законодавство у галузі охорони і використання водних біоресурсів, знаряддя добування водних біоресурсів, транспортні (у тому числі плавучі) засоби, обладнання та предмети, що були знаряддями правопорушення, незаконно добуті водні біоресурси, а також відповідні документи на них;
проводити у випадках, встановлених законом, фотографування, звукозапис, фото- і відеозйомку як допоміжні засоби для запобігання і виявлення порушень законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів;
безперешкодного доступу до території (у тому числі об`єктів природно-заповідного фонду) і приміщень підприємств, установ та організацій, які здійснюють добування, утримання, зберігання або переробку водних біоресурсів, з метою здійснення контролю за дотриманням вимог законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів;
визначати розмір збитків, завданих рибному господарству, за затвердженими таксами та методиками;
складати протоколи та розглядати в установленому законом порядку справи про адміністративні правопорушення у галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів;
вилучати знаряддя добування (вилову) водних біоресурсів, транспортні засоби, обладнання та предмети, що були знаряддями правопорушення у галузі охорони, використання та відтворення водних біоресурсів, а також незаконно добуті водні біоресурси у разі неможливості встановлення власника зазначеного майна;
здійснювати перевірку знарядь добування, контролювати їх кількість, перевіряти відповідність вимогам законодавства у галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів.
Аналогічні повноваження надані органам рибоохорони, як природоохоронним органам статтею 60 Закону України «Про тваринний світ» та пунктом 6 Порядку проведення рибоохоронних рейдів, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 23.10.2018 № 512.
Відповідно ст.61 Закону України «Про тваринний світ», працівникам підприємств, установ та організацій, які здійснюють охорону і контроль у галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, гарантується правовий захист їх честі, гідності, здоров`я та життя відповідно до законодавства.
Пунктом 4 Порядку проведення рибоохоронних рейдів, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 23.10.2018 № 512 передбачено, що під час проведення рибоохоронних рейдів посадові особи рейдової групи забезпечують дотримання законодавства у галузі рибного господарства, здійснення заходів із запобігання, виявлення та припинення правопорушень, передбачених статтею 50, частинами третьою - п`ятою статті 85, статтями 85-1, 86-1, 88-1, 90, 91-2, статтею 164 - в частині порушення порядку провадження господарської діяльності, пов`язаної з добуванням і використанням риби та інших водних біоресурсів, статтею 188-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Ст.34 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» та ст.35 Закону України «Про тваринний світ», визначено, що користувачі водних біоресурсів зобов`язані безперешкодно допускати в місця відтворення, добування, зберігання, утримання, на рибоприймальні пункти та місця реалізації водних біоресурсів, на рибальські судна та інші плавучі засоби, зайняті в технологічному процесі, представників центральних органів виконавчої влади, які здійснюють державний контроль за провадженням рибогосподарської діяльності, надавати на їх вимогу документи щодо обліку та використання водних біоресурсів, своєчасно виконувати їхні вимоги та письмові розпорядження, які базуються на засадах цього Закону та інших нормативно-правових актів у галузі рибного господарства.
Враховуючи листи Бердянського прикордонного загону № 22-1586 від 25.02.2019 та Міжрайонного оперативно-розшукового відділу оперативно-розшукового управління Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України № 51/196 від 24.02.2019 на підставі наказів Азовського рибоохоронного патруля від 20.02.2019 № 29-ОД «Про проведення рибоохоронного рейду ВРП №1 Азовського рибоохоронного патруля» та від 22.02.2019 № 54-К «Про створення чергової групи» співробітнами Азовського рибоохоронного патруля 25.02.2019 року було здійснено перевірку дотримання вимог рибоохоронного законодавства на СЧС «Вера», після прибуття судна в порт, внаслідок чого на ньому були виявлені живі водні біоресурси, яких не було на борту судна в момент відправлення судна від порту.
При цьому, наявність 25.02.2019 року на судні СЧС «Вера» живих водних біоресурсів, знарядь лову, тралу зі слідами користування підтверджується відеозаписом здійсненим співробітниками Азовського рибоохоронного патруля, що у відповідності до ст.251 КУпАП є належним доказом.
Окрім того, з означеного відеозапису також вбачається, що ОСОБА_1 чинив перешкоди та не надав можливості державним інспекторам рибоохорони провести огляд знарядь лову, добутих водних біоресурсів.
При цьому, колегія суддів не може взяти до уваги посилання скаржника на те, що як судном СЧС «Вера», так і ПП «ГНПД» не було здійснено вилову риби, і те, що судно СЧС «Вера» використовується ТОВ « Барк» саме для переробки водних біоресурсів, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів походження виявлених співробітниками Азовського рибоохоронного патруля водних біоресурсів та належність їх як сировини для переробки.
Крім того, з наданих ОСОБА_1 договорів фрахтування судна СЧС «Вера» вбачається, що зазначене судно 25 лютого 2019 року могло використовуватись двома юридичними особами - ТОВ « Барк», яка займається переробкою водних біоресурсів та ПП « ГНПД», яке займається виловом водних біоресурсів.
Враховуючи викладене, оскільки ОСОБА_1 будучи капітаном СЧС «Вера» та, одночасно, директором ПП «Група науково-промислових досліджень» незважаючи на припис наданий головним державним інспектором ВРП №1 Азовського рибоохоронного патруля від 05.02.2019 року №47-9-6 про заборону здійснювати промисловий вилов водних біоресурсів продовжував здійснювати лов водних біоресурсів 25 лютого 2019 року, що підтверджується належними доказами, його правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.188-5 КУпАП.
Інші доводи ОСОБА_1 зводяться до намагання уникнути адміністративної відповідальності та не спростовують висновків суду.
При цьому, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про відмову у задоволені адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому рішення суду першої інстанції  необхідно залишити без змін.
Доводи апеляційної скарги позивача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись статтями 243, 311, 316, 321, 322 КАС України, суд, -  

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 лютого 2021 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів  з дня складення в повному обсязі.
В повному обсязі постанова складена 20 травня 2021 року.

   
Головуючий - суддя                                                                      Д.В. Чепурнов 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      В.В. Мельник