П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
(д о д а т к о в а) 
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

          20 травня 2021 р.	      м.Одеса	Справа № 420/10906/20	
                                                    Головуючий І інстанції: Свида Л.І

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді - Осіпова Ю.В.,
суддів -  Косцової І.П., Скрипченка В.О., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Грішиної Валентини Олександрівни про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 січня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
19.10.2020р. ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив суд:
- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови йому у підготовці та наданні до ГУ ПФУ в Одеській області оновленої довідки про розмір його грошового забезпечення станом на 05.03.2019р. у відповідності до вимог ст.ст.43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017р. №704 із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.04.2019р. основного розміру пенсії;
- зобов`язати відповідача підготувати та надати до ГУ ПФУ в Одеській області нову довідки про розмір його грошового забезпечення станом на 05.03.2019р. у відповідності до вимог ст.ст.43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та з врахуванням постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017р. №704 із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення з 01.04.2019р. перерахунку основного розміру пенсії.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позиває перебуває на обліку у ГУ ПФУ в Одеській області, отримує пенсію по інвалідності на підставі   Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та з дня набрання чинності рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 12.12.2018р. у справі №826/3858/18, має право на перерахунок призначеної пенсії з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років та додаткових видів грошового забезпечення. Однак, відповідачем було протиправно та безпідставно відмовлено йому в оформленні та поданні до пенсійного органу довідки про розмір грошового забезпечення, для проведення перерахунку основного розміру його пенсії.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04 січня 2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 - залишено без задоволення.
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, позивач 29.01.2021р. подав апеляційну скаргу.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.01.2021р. - скасовано та ухвалено нове, яким адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови ОСОБА_1 у підготовці та надані до ГУ ПФУ в Одеській області нової довідки про розмір його грошового забезпечення станом на 05.03.2019р., відповідно до вимог ст.ст.43, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та положень Постанови КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017р. №704, з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.04.2019р. основного розміру його пенсії. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 підготувати та направити до ГУ ПФУ в Одеській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , станом на 05.03.2019р., у відповідності до вимог ст.ст.43,63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та з врахуванням положень Постанови КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших   осіб» від 30.08.2017р. №704, з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення з 01.04.2019р. перерахунку основного розміру його пенсії.
17.05.2021р. позивачем подано заяву про ухвалення додаткового рішення, у якій останній просив стягнути на його користь фактично понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у сумі 15 000 грн.
Враховуючи, що судове рішення у даній справі прийнято в порядку письмового провадження, питання щодо ухвалення додаткового рішення судом апеляційної інстанції також здійснюється в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заяви, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для її часткового задоволення.
Як слідує зі змісту положень ч.3 ст.252 КАС України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом 10-ти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. 
Статтею 16 КАС України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. 
Як визначено приписами ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до вимог ст.134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в т.ч. гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути «співмірним» із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт; 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт;  3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в т.ч. впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Як передбачено ч.ч.1,7 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
А як визначено приписами ч.9 ст.139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Таким чином, документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Однак, разом з тим, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, одночасно необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Колегія суддів зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. 
Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018р. по справі №826/1216/16 та постанові Верховного Суду від 17.09.2019р. по справі №810/3806/18.
Окрім того, слід звернути увагу на те, що у відповідності до практики Європейського суду з прав людини, саме п.95 рішення у справі «Баришевський проти України» (заява №71660/11), п.80 рішення у справі «Двойних проти України» (заява №72277/01), п.88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява №66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. 
А у п.154 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Lavents v. Latvia» (заява №58442/00) зазначено, що згідно зі ст.41 Конвенції, Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Так, правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні безпосередньо визначає Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Як слідує зі змісту п.4 ч.1 ст.1 вищевказаного Закону, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
За змістом ст.ст.27,30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Гонорар - є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Зміст наведених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що адвокатський гонорар може існувати у двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Так, як встановлено з матеріалів справи, представником позивача, на підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу надано угоду від 02.09.2020р. №64 про надання правової допомоги, додатковий договір від 02.09.2020р. №64, квитанцію до прибуткового касового ордера від 02.09.2020р. №41 про оплату позивачем 10 000 грн. - за надання правничої допомоги в Одеському окружному адміністративному суді, угоду від 11.01.2021р. №10 про надання правової допомоги, додатковий договір від 11.01.2021р. №10, квитанцію до прибуткового касового ордера від 11.01.2021р. №10 про оплату 5000 грн. - за надання правничої допомоги у П`ятому апеляційному адміністративному суді та акт виконаних робіт від 14.05.2021р.
Як видно з наявного у справі акту виконаних робіт від 14.05.2021р., позивачу було надано такі юридичні послуги: консультація з вивченням документів справи протягом 1 години у сумі 1000 грн.; вивчення та правовий аналіз матеріалів справи протягом 2 години у сумі 1000 грн.; аналіз судової практики протягом 2 годин у сумі 1000 грн.; написання заяви до Військової частини НОМЕР_1 про надання нової довідки про розмір грошового забезпечення протягом 1 години у сумі 1000 грн.; написання позовної заяви протягом 3,5 годин у сумі 3500 грн.; написання письмових пояснень по справі протягом 2,5 годин у сумі 2500 грн.; написання адвокатського запиту до ТЦКСП протягом 1 години у сумі 1000 грн.; написання апеляційної скарги протягом 4 годин у сумі 4000 грн. Т.б. загальна вартість наданих послуг складає 15 000 грн.
Доказом понесення витрат на правничу допомогу є копії квитанцій до прибуткового касового ордера від 02.09.2020р. №41 і від 11.01.2021р. №10, згідно з якими, позивач дійсно сплатив адвокату гонорар у загальному розмірі 15000 грн.
Дослідивши зміст наданих доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що такі витрати дійсно були пов`язані саме із розглядом цієї справи та підтверджені документально. 
Натомість, судова колегія звертає увагу на те, що розрахунок загальної вартості такої правової послуги, як надання консультації з вивченням документів справи здійснено невірно, оскільки відповідно до зазначеного розміру погодинної ставки за надану послугу (500 грн.) та затраченого адвокатом часу (1 година), така має становити 500 грн. 
Зазначені в розрахунку розміру винагороди такі послуги, як: надання консультації з вивченням документів справи, вивчення та правовий аналіз матеріалів справи, написання заяви до Військової частини НОМЕР_1 про надання оновленої довідки та адвокатського запиту до ТЦКСП фактично є однією послугою, оскільки їх суттю є підготовка документів.
Окрім того, на переконання колегії суддів, включення такої послуги, як написання письмових пояснень по справі у суді першої інстанції є безпідставним та не відповідає критеріям дійсності, оскільки такі пояснення у матеріалах справи взагалі відсутні.
Водночас, при вирішенні питання щодо розподілу витрат, пов`язаних з правовою допомогою адвоката, суд звертає увагу на те, що дана справа є справою «незначної складності», розгляд якої в судах 1-ї та 2-ї інстанцій здійснювався в порядку спрощеного позовного провадження (т.б. в письмовому провадженні) без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. 
Також, колегією суддів враховано і відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень (http://reestr.court.gov.ua), за даними яких мають місце оприлюднення численних судових рішень судів різних інстанцій з аналогічного предмету спору (видача оновленої довідки) та подібними мотивами тим, що приведені в адміністративному позові позивача, що суттєво спрощувало роботу адвоката при підготовці даного адміністративного позову.
До того ж, у даній справі надання правничої допомоги з приводу вирішення питань в апеляційному порядку не може бути об`єктивно оцінено у більшому розмірі, за аналогічні послуги в суді першої інстанцій, а саме щодо звернення особи до суду із позовом, що є більш складними, об`ємними і потребують більшого аналізу обставин справи та нормативно-правової бази.
При цьому, судова колегія не оспорює права адвоката самостійно визначати гонорар, однак, у даному випадку, не може вважати, що при встановленні такого розміру гонорару у погодинному обрахунку була врахована складність справи та інші істотні обставини. Наявні у матеріалах даної справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, оскільки цей розмір має відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Висновки щодо можливості суду самостійно зменшувати розмір відшкодування витрат на правничу допомогу містяться у додатковій постанові Верховного Суду від 30.09.2020р. по справі №201/14495/16-ц.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, конкретні обставини справи, приписи ч.5 ст.134 і п.2 ч.9 ст.139 КАС України, факт відсутності ціни позову, несуттєву складність справи, яка, у свою чергу, не мала публічного інтересу, характер та обсяг виконаної адвокатом роботи, а також приймаючи до уваги не співмірність загального розміру витрат фактично наданим послугам, який, в свою чергу, є непропорційним до предмета спору, суд апеляційної інстанції вважає, що понесені позивачем витрати є «неспівмірними» зі складністю справи, а загальний показник часу, який зазначений адвокатом (17 год.) є необґрунтованим та завищеним.  
В обсязі встановлених обставин, судова колегія дійшла висновку про наявність підстав для їх зменшення та стягнення з Військової частини НОМЕР_1 на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 3000 грн., що відповідає вимогам розумності, пропорційності та співмірності. 
З огляду на викладене вище, колегія суддів вбачає підстави для частково задоволення заяви представника позивача та ухвалення додаткового судового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 3000 грн.
Керуючись ст.ст.131,134,139,243,252,311,321,322,325,328,329 КАС України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Грішиної Валентини Олександрівни про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.
Прийняти у справі №420/10906/20 додаткову постанову, якою стягнути з Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3000 грн. (три тисячі гривень).   
У задоволенні іншої частини заяви представника позивача - відмовити.
Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 20.05.2021р. 

Головуючий у справі
суддя-доповідач:                                                                                           Ю.В. Осіпов 

Судді:                                                                                                          І.П. Косцова  

                                                                                                                   В.О. Скрипченко