ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2021 року                                                                                      Справа № 924/799/20 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Тимошенко О.М. ,  суддя Юрчук М.І. 

секретар судового засідання          Кравчук О.В.
за участю представників сторін:
позивача - адвокат Жовнер О.А., адвокат Курафєєв В.В.
відповідача - адвокат Цюпик О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Трия" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 02.03.2021,  додаткове рішення Господарського суду Хмельницької області від 12.03.2021 та додаткове рішення  Господарського суду Хмельницької області від 16.03.2021 у справі № 924/799/20 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна транспортно-логістична компанія", м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Трия", с. Лісові Гринівці, Хмельницька область
про стягнення 254 329,24 грн  

В липні 2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародна транспортно-логістична компанія» звернулось до Господарського суду Хмельницької області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Трия» про стягнення 254 329,24 грн заборгованості, з яких 238 763,04 грн - основного боргу на підставі Договору № 1906 про надання послуг з організації перевезень, 1 825,07 грн - 3% річних, 1 188,08 грн - інфляційних втрат, 12 553,05 грн - пені.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ним були надані відповідачу послуги з перевезення вантажів залізничним транспортом на загальну суму 2 250 571,08 грн, але фактична оплата послуг від ТОВ «Трия» надійшла всього на загальну суму 2 011 808,04 грн. Таким чином, заборгованість ТОВ «Трия» перед ТОВ «Міжнародна транспортно-логістична компанія» згідно з Актом звірки взаєморозрахунків за Договором № 1906 про надання послуг з організації перевезень від 19.06.2019 становить 238 763,04 грн.
Позивач вказує, що виконавцем ТОВ «МТЛК» відповідно до п. 3.4.5 Договору із ТОВ «Трия» були складені Акти наданих послуг з додатками, в яких надана детальна розшифровка послуг у розрізі вагонів, дат, у тому числі і Акти  № 434 від 31.07.2019 та № 759 від 31.12.2019. Зокрема, в акт № 434 за липень 2019 увійшла вартість таких послуг:
- послуги саме по перевезеннях у розмірі повної суми їх надання із детальною  розшифровкою у додатку № 1 до Акту № 434;
- послуги, які були списані АТ «Укрзалізниця» із ТОВ «МТЛК» за ТОВ «Трия» по простоях у повній сумі по усіх станціях, крім станції Нігин, по якій ці суми були виставлені частково у розмірі 2 722,08 грн, із детальною їх розшифровкою у додатку № 2 до Акту № 434.
Залишок вартості послуг за липень 2019 у розмірі 238 763,04 грн по простоях по актах затримок на підходах на станцію навантаження Нігин, що не увійшов до Акту № 434, але був списаний АТ «Укрзалізниця» із ТОВ «МТЛК» за ТОВ «Трия», виставлений у Акті № 759,  детально у розрізі вагонів, дат зазначено у додатку № 1 до Акту № 759.
Таким чином, прямі понесені витрати ТОВ «МТЛК» по простоях по актах затримок на підходах на станцію  навантаження Нігин за липень 2019 склали загальну суму 241 485,12 грн, у зв`язку із зменшенням АТ «Укрзалізниця» сум перерахованих ТОВ «МТЛК» авансів на суми наданих послуг, в тому числі і для ТОВ «Трия».
Втім компенсація вищезазначених витрат ТОВ «МТЛК» була отримана від ТОВ «Трия» лише у розмірі 2 722,08 грн, як оплата згідно з Актом № 434. У решті суми компенсації понесених витрат у розмірі 238 763,04 грн згідно з Актом № 759 ТОВ «Трия» відмовило ТОВ «МТЛК» з підстав, що не відповідають фактичним обставинам справи та викладених у листі з вих. № 55 від 27.01.2020.
Як стверджує позивач, відповідно до п. 3 Правил користування вагонами і контейнерами облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Актами про затримку вагонів форми ГУ-23а. Згідно з п. 4 відомості плати за користування вагонами (контейнерами) мають підписуватися працівником станції і вантажовласника щоденно або в періоди пред`явлення їх станцією до розрахункового підрозділу, що встановлюються начальником залізниці.
Отже у разі непогодження даних, зазначених у відомості, представник вантажовласника зобов`язаний підписати відомість із зауваженнями. Як слідує із усіх 14 відомостей ГУ-46 представником вантажовласника ТОВ «Трия» Шкарупою О.В. вони підписані без зауважень, тобто фактично підтвердивши час користування, зазначений у колонці 8 за актами затримки саме на відповідальності вантажовласника (тобто затримка вагонів повністю була узгоджена ТОВ «Трия»).
За розрахунком позивача, послуги фактично були надані у липні 2019, а з 30.01.2020 (наступного дня, після отримання повного пакету документів на оплату послуг)  відповідачу нараховано пеню, виходячи із подвійної облікової ставки НБУ, по заборгованості за надані послуги з організації перевезення вантажів, крім того з цієї дати проводиться і розрахунок 3% річних та збільшення інфляційних втрат.
Відповідач у поданих до суду запереченнях на позовну заяву вказує, що позивачем до матеріалів справи долучений Акт наданих послуг № 759 від 31.12.2019 на суму 238 763,04 грн, в т.ч. ПДВ, за послуги – «винагорода експедитора», а також Акт наданих послуг № 759 від 31.12.2019 на суму 238 763,04 грн, в т.ч. ПДВ, за послуги – «компенсація плати за користування вагонами», тобто один і той самий документ тільки з різним найменуванням послуг (змістом господарської діяльності), які не є ідентичними.
З долучених позивачем документів не зрозуміло, які саме послуги були надані позивачем відповідно до Акту наданих послуг № 759 від 31.12.2019: винагорода експедитора чи компенсація плати за користування вагонами, кошти за які просить стягнути позивач.
В порушення вимог п. 3.4.4 Договору № 1906 від 19.06.2019, Акт наданих послуг № 759 від 31.12.2019 не було надано ТОВ «Трия» не пізніше 13-го числа місяця, наступного за звітним. Акт наданих послуг № 759 від 31.12.2019 надіслано на адресу ТОВ «Трия» лише 21.01.2020. Докази, які б свідчили про узгодження суми зазначеної позивачем у позові - відсутні. Акт наданих послуг № 759 від 31.12.2019 не містить підпису уповноваженого представника відповідача та не скріплений печаткою підприємства відповідача.
У зв`язку із викладеним та тим, що позивачем не обґрунтовані суми, зазначені в додатку № 1 до Акту наданих послуг № 759 від 31.12.2019 та не зазначені вихідні дані чому саме такі суми додатково повинно сплатити ТОВ «Трия», відповідач просив у задоволенні позову відмовити повністю за безпідставністю. 
Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 02.03.2021 у справі № 924/799/20, позов ТОВ «Міжнародна транспортно-логістична компанія» до відповідача ТОВ «Трия» про стягнення 254 329,24 грн заборгованості, з яких 238 763,04 грн основного боргу на підставі договору № 1906 про надання послуг з організації перевезень, 1 825,07 грн 3% річних, 1 188,08 грн інфляційних втрат, 12 553,05 грн пені задоволено.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Трия» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна транспортно-логістична компанія» 238 763,04 грн основного боргу на підставі договору №1906 про надання послуг з організації перевезень, 1 825,07 грн 3% річних, 1 188,08 грн інфляційних втрат, 12 553,05 грн пені, 18 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, 3 814,95 грн сплаченого судового збору.
Рішення місцевого господарського суду обґрунтовано тим, що відповідач в порушення покладеного на нього обов`язку згідно з договором, своє зобов`язання щодо повного розрахунку зі сплатити додаткових зборів, пов`язаних з перевезенням вантажу, які виникли внаслідок затримки вагонів не виконав, а тому з урахуванням перевіреного судом розрахунку пені, 3% річних та інфляційних втрат останній дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Також оцінюючи Договір про надання правової допомоги № 03-12/2017 від 15.12.2017, Додаткову угоду № 10 від 12.05.2020, акт виконаних робіт від 12.05.2020, платіжне доручення № 207 від 15.05.2020 на суму 18   500,00 грн, місцевий господарський суд, керуючись положеннями ст. 126 ГПК України, дійшов висновку, що заява позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 18   500,00 грн є обґрунтованою та підлягає також до задоволення.
Додатковим рішенням Господарського суду Хмельницької області від 12.03.2021 у справі № 924/799/20, стягнуто з ТОВ «Трия» на користь ТОВ «Міжнародна транспортно-логістична компанія» 30 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Приймаючи додаткове рішення від 12.03.2021, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем підтверджено належними доказами у справі № 924/799/20 понесені ним витрати на професійну правничу допомогу. Керуючись ч. 8   ст.129 ГПК України, судові витрати заявника, пов`язані з наданням правничої допомоги, судом покладено на ТОВ «Трия». 
Додатковим рішенням Господарського суду Хмельницької області від 16.03.2021 у справі № 924/799/20, відмовлено ТОВ «Трия» у відшкодуванні судових витрат на професійну правничу допомогу на підставі п.1 ч. 4 ст. 129 ГПК України, згіно з яким у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача
Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Трия», не погоджуючись з  ухваленими рішеннями, звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить  рішення Господарського суду Хмельницької області від 02.03.2021 та додаткові рішення від 12.03.2021 і 16.03.2021 у справі № 924/799/20 скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити; відмовити у стягненні на користь ТОВ «Міжнародна транспортно-логістична компанія» витрат на професійну правничу допомогу та стягнути на користь ТОВ «Трия» витрати на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції.
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує: 
- cудом першої інстанції було грубо порушено вимоги ст. 210 ГПК України, а саме судом в судовому засіданні взагалі не досліджувались докази, які містяться у матеріалах справи, що в свою чергу, призвело до прийняття незаконного рішення;
- суд першої інстанції помилково прийшов до висновку, що Акт наданих послуг №759 від 31.12.2019 є допустимим доказом на підтвердження надання послуг за Договором №1906 від 19.06.2019. Жодних послуг за Актом наданих послуг №759 від 31.12.2019р. ТОВ «Міжнародна транспортно-логістична компанія» не надавала;
- судом не досліджувалось питання який Акт наданих послуг №759 від 31.12.2019, «винагорода експедитора» чи «компенсація плати за користування вагонами» було надіслано на адресу ТОВ «Трия»;
- позивачем не надано жодних документів бухгалтерського обліку, які підтверджували б фактичне надання відповідачу послуг за Актом наданих послуг №759 від 31.12.2019 та яких саме, а також документів щодо відображення господарської операції (відповідних послуг) у звітному періоді, коли вони фактично були надані;
- Акт наданих послуг №759 від 31.12.2019 не містить підпису уповноваженого представника ТОВ «Трия», не скріплений печаткою підприємства відповідача. Крім того, даний акт надісланий в порушення вимог п.3.4.4 Договору № 1906 від 19.06.2019. Виходячи з зазначеного, Акт наданих послуг №759 від 31.12.2019 незатверджений та непогоджений ТОВ «Трия», внаслідок чого у відповідача відсутній обов`язок щодо його оплати;
- Додаток № 2 до Акту наданих послуг № 434 від 31.07.2019 та додаток №1 до Акту наданих послуг № 759 від 31.12.2019 є повністю ідентичними у частині, що стосується дати, номерів вагонів, найменування станції операції (по станції - НІГИН), дати та часу передачі вагонів при подаванні та прийманні вагона залізницею;
- відповідно до листа Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» №НГ08/1298 від 22.09.2020, що долучений до матеріалів справи позивачем, вбачається, що в період д 01.06.2019 по 31.07.2019 вагони №№60636040, 61237210, 61118865, 61239422, 61285716, 61464012, 60167764, 60635901, 60636701, 60926318, 61239075, 61285359, 61489068, 61495784, 61509626, 61509824. 60636602, 60637840. 61121034,61122081, 61188025, 61210407, 61473716, 61509410, 60925989, 61120879, 61283131 на території регіональної філії «Південно-Західна залізниця» на підходах до станції Нігин під час слідування на адресу ТОВ «Трия» не затримувались. Однак, незважаючи на вище зазначене, позивач нараховує кошти за дані вагони, що відображено у додатку №1 до Акту наданих послуг №759 від 31.12.2019 (за період з 11.07.2019 по 17.07.2019), а суд першої інстанції взагалі ігнорує дані обставини та приймає незаконне рішення;
- в матеріалах справи відсутні накази про затримку вагонів №№60636040, 61237210, 61118865, 61239422, 61285716, 61464012, 60167764, 60635901, 60636701, 60926318, 61239075, 61285359, 61489068, 61495784, 61509626, 61509824, 60636602, 60637840, 61121034, 61122081, 61188025, 61210407, 61473716, 61509410, 60925989, 61120879, 61283131, 60168259, 60636826, 61121620, 61336616, 61464038, 61470381, 61480406, 61283131, що відображені в додатку №1 до Акту наданих послуг № 759 від 31.12.2019, а тому даний акт не може розглядатись як доказ у даній справі та не має жодного відношення до, ніби то, порушення відповідачем (апелянтом) умов відповідного Договору;
- умови Договору № 1906 від 19.06.2019 не містять обов`язку замовника здійснювати плату за користування вагонами, затримка яких були здійснені на станціях Гречани, Дунаєвці, Камянець-Подільський, Балин у напрямку слідування до станції Нігин для перевезення вантажу для ТОВ «Трия» та не перебували у безпосередньому користуванні ТОВ «Трия» (ТОВ «Трия» взагалі не було відомо про спірні вагони та місце їх перебування, а також у якому вони стані - чи придатні до перевезення чи ні);
- ТОВ «Трия» не є учасником перевізного процесу; 
- ні Договором № 1906 від 19.06.2019, ні додатками до нього, не передбачено обов`язку сплати ТОВ «Трия» заявленої у позові суми «винагороди експедитора» чи «компенсації плати за користування вагонами», а також за затримку вагонів на станції Зборів (за простій чи за затримку незавантажених вагонів на станції Зборів), а такі витрати позивача (в разі їх понесення) здійснені в інтересах ПАТ «Укрзалізниця», а не в інтересах клієнта - ТОВ «Трия», не в цілях виконання договору № 1906 від 19.06.2019;
- суд першої інстанції не звернув уваги, що додані копії наказів за період з 26.06.2019 по 21.07.2019 - підписані ДНГ-3, а не начальником дирекції (ДН) або його заступником (ДНЗ), як це передбачено вище. Тому постає питання щодо легітимності підпису відповідних наказів; 
- враховуючи те, що позовні вимоги про стягнення основного боргу у сумі 238 763,04 грн є безпідставними, як наслідок, відсутні підстави для стягнення сум 3% річних, інфляційних нарахувань та пені, які є похідними від заявленої до стягнення суми основного боргу;
- вимоги позивача про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу (послуги адвоката) у даній справі не підлягають задоволенню, оскільки є безпідставними та необґрунтованими. Відповідно до положень Господарського процесуального кодексу У країн покладення на сторону у справі судових витрат можливе тільки тих сум, які були сплачені стороною адвокату за отримання послуг саме адвоката, а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі;
- позивачем не доведено розміру саме в якості оплати послуг адвоката та безпосередньо адвокату так, як в рахунку-фактурі №23/20 від 12.05.2020 виконавцем послуг вказано ФОП Міліруд Є.О., в платіжному дорученні №207 від 15.05.2020 також зазначено, що отримувачем суми у розмірі 18500,00 грн є ФОП Міліруд Є.О.;
- оскільки плата послуг за зазначеним договором була здійснена на користь ФОП Міліруд Є.О., зазначені витрати у сумі 18 500,00 грн не є витратами на послуги адвоката та не є судовими витратами відповідно до вимог ст. 126 Господарського процесуального кодексу України;
- подати заперечення проти розміру витрат на правничу допомогу чи клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги відповідач не мав можливості, оскільки позивач подав докази на підтвердження понесених судових витрат заявою від 03.03.2021, тобто після прийняття судом рішення у даній справі. При цьому копії заяви відповідачу не направив, а суд першої інстанції самостійно ухвалив додаткове рішення без виклику сторін та надання можливості Відповідачу заперечити чи погодитись з розміром витрат на правничу допомогу;
- заявлена сума вартості послуг є необґрунтованою, неспіввісною із ціною позову та характером важкості справи та відсутній детальний опис робіт, який не був поданий позивачем, як того вимагає частина третя статті 126 ГПК України. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін та інших обставин;
- ТОВ «Трия» вважає, що необхідний фактичний обсяг правової допомоги є меншим, ніж зазначено у розрахунку адвоката, витрати є неспіввісними зі складністю справи, а тому відсутні підстави для відшкодування таких витрат у зазначеному розмірі.
Таким чином, на думку скаржника, наявні усі правові підстави для скасування оскаржуваного рішення суду від 02.03.2021 у справі № 924/799/20, оскільки судом першої інстанції не враховані всі обставини справи, які мають істотне значення для правильного вирішення спору, а також були порушені норми матеріального права.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.04.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Трия» на рішення Господарського суду Хмельницької області від 02.03.2021, додаткове рішення Господарського суду Хмельницької області від 12.03.2021 та додаткове рішення Господарського суду Хмельницької області від 16.03.2021 у справі № 924/799/20, розгляд справи призначено на 02.06.2021 об 11:00 год.
20.04.2021 ТОВ «Міжнародна транспортно-логістична компанія» подано до суду відзив на апеляційну скарги (вх.№ 3302/21), в якому позивач заперечує проти доводів та вимог апеляційної скарги.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.05.2021, задоволено клопотання ТОВ «Міжнародна транспортно-логістична компанія» про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення «EаsyCon», з використанням власних технічних засобів.
02.06.2021 на електронну адресу суду від позивача ТОВ «Міжнародна транспортно-логістична компанія» надійшла заява (вх.№ 2401/21) із додатками про покладення на відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу в порядку, передбаченому ст. 129 ГПК України, які позивач планує понести у суді апеляційної інстанції. 
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.06.2021 у справі № 924/799/20 оголошено перерву в судовому засіданні до 18.06.2021 об 10:00 год; задоволено клопотання ТОВ «Міжнародна транспортно-логістична компанія» про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення «EаsyCon», з використанням власних технічних засобів у даній справі.
В судових засіданнях 02.06.2021 та 18.06.2021 представник відповідача ТОВ «Трия» підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив оскаржувані судові рішення скасувати, та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити; відмовити у стягненні на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу та стягнути на користь ТОВ «Трия» витрати на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції.
Представники позивача ТОВ «Міжнародна транспортно-логістична компанія» заперечили щодо доводів та вимог апеляційної скарги, просили оскаржувані судові рішення першої інстанції залишити в силі.
Відповідно до ч.1 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши пояснення представників відповідача та позивача, дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд 
 
ВСТАНОВИВ:
19.06.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Трия» (надалі - замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Міжнародна транспортно-логістична компанія» (надалі - виконавець) було укладено Договір № 1906 про надання послуг з організації перевезень (надалі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого виконавець зобов`язався за плату і за рахунок Замовника виконати або організувати виконання послуг, пов`язаних з організацією внутрішніх та міжнародних перевезень вантажів залізницею у на піввагонах з нумерацією на « 5» та « 6», та згідно з п. 2.4.4 якого виконавець взяв на себе обов`язок здійснювати з перевізником розрахункові операції, пов`язані з оплатою залізничного тарифу, послуг, пов`язаних з відправленням або видачою вантажу та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезень вантажів замовлених Замовником.
У пункті 2.1 Договору узгоджено, що сторони зобов`язані виконувати всі умови цього договору та мають право на взаємне отримання інформації, необхідної для виконання ними своїх обов`язків за цим договором.
У пункті 2.2 Договору сторони визначили обов`язки замовника, зокрема, щодо здійснення попередньої оплати за послуги, пов`язані з організацією перевезень вантажів, що замовлені замовником (п. 2.2.5 Договору).
Пунктом 2.2.7 Договору встановлено обов`язок замовника провести оплату за надані послуги, пов`язані з організацією перевезень вантажів та додаткові послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, які замовлені замовником, відповідно до розділу 3 Договору.
У пункті 2.4 Договору сторони визначили обов`язки виконавця, зокрема здійснювати розроблення ефективних логістичних схем у сфері надання послуг з перевезення вантажів залізничним транспортом у власних вагонах з урахуванням зменшення порожнього пробігу вагонів.
Пунктом 2.4.5 Договору встановлено обов`язок виконавця складати акти наданих послуг з нарахування сум платежів згідно з умовами розділу 3 Договору та надання їх для узгодження замовнику.
У розділі 3 Договору визначено вартість послуг та порядок розрахунків між сторонами.
Пунктом 3.4.1 Договору встановлено, що загальна ціна договору визначається сторонами в Протоколі погодженої договірної ціни, який є невід`ємною частиною Договору (Додаток № 1 до Договору).
Згідно з п. 3.4.4 Договору, виконавець надає замовнику не пізніше 13-го числа місяця, наступного за звітним, акти наданих послуг та акти звірки розрахунків за звітний місяць. В акті наданих послуг відображається вартість: послуг за виконані перевезення по кожному вагону окремо та часу за користування вагонами за час їх перебування у безпосередньому розпорядженні замовника або одержувача на під`їзних коліях або місцях загального користування.
Відповідно до п. 3.4.5 Договору, акти наданих послуг та акти звірки розрахунків оформлюються сторонами щомісяця, не пізніше останнього дня звітного місяця. 
Замовник протягом 2 робочих днів з дня отримання акту наданих послуг зобов`язаний надіслати виконавцю підписаний акт наданих послуг або підписати акт наданих послуг із зауваженнями. У випадку підписання акту наданих послуг із зауваженнями між замовником та виконавцем здійснюється перевірка наданих послуг та за результатами перевірки проводиться коригування, яке відображається в наступних актах. У випадку, якщо одна із сторін не підписала акт наданих послуг протягом 15 днів з дня її складання без письмового обґрунтування, акт наданих послуг вважається затвердженим обома сторонами.
Згідно з п. 4.3 Договору у разі виникнення заборгованості за надані послуги з організації перевезення вантажів замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення платежу, починаючи з моменту виникнення заборгованості до моменту повного її погашення. Моментом виникнення заборгованості у замовника є дата фактичного надання виконавцем послуг за цим договором.
Згідно з п. 9.1 Договору, останній набирає чинності з дати підписання та діє до 31.12.2019, а в частині проведення розрахунків за надані послуги, пов`язані з перевезенням вантажів - до повного здійснення розрахунків /т.1 а.с. 15-24/.
Для здійснення розрахунків з перевізником, Договір № 1906  від 19.06.2019 базувався на Договорі № 8/17 ПЕР РВК ДВ про надання послуг з організації перевезень вантажів у власних на піввагонах під Управлінням філії «Рефрижераторна вагонна компанія» від 11.09.2017, сторонами якого виступали: Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі філії «Рефрижераторна вагонна компанія» (виконавець) і Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародна транспортно-логістична компанія» (замовник), предметом якого було надання послуг з організації перевезень вантажів, пов`язаних з організацією внутрішніх та міжнародних перевезень вантажів у власних на піввагонах з нумерацією на « 5» та « 6» і проведення розрахунків за ці послуги.
Розрахунки за договором з ПАТ «Укрзалізниця» в особі філії «Рефрижераторна вагонна компанія» здійснювались згідно з п. 3.2 на умовах попередньої оплати. ТОВ «Міжнародна транспортно-логістична компанія» взяло на себе зобов`язання здійснювати попередню оплату за послуги, пов`язані з організацією перевезень вантажів, що замовлені замовником, шляхом перерахування коштів у сумах, що відповідають обсягу замовлених послуг (з урахуванням режиму роботи банківських установ) на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання виконавця № НОМЕР_1 у ТВБВ № 10026/0657 філії - Головного управління по м. Києву та Київської області АТ «Ощадбанк», МФО 322669, код за ЄДРПОУ №40081326 та забезпечувати своєчасне надходження коштів на зазначений рахунок ПАТ «Укрзалізниці» /т.1 а.с. 25-34/.
На виконання умов Договору № 1906, 24.06.2019 та 02.07.2019 ТОВ «Трия» надіслало виконавцю ТОВ «МТЛК» заявки № 3, 5, 6, 7 та 8 на організацію перевезення вантажів у червні – липні 2019 вантажів загальною вагою 5250 за маршрутом Нігин – Біла Церква, Нігин – Гайсин, Нігин – Княживо та Нігин – Сквира, вантажовідправником якого зазначено ТОВ «Трия», вантажотримувачем ПАТ «Городище-Пустоварівський цукровий завод»  /т.1 а.с. 35-39/. 
Відповідно до п. 3.4.1 Договору та на виконання вимог заявок між замовником та виконавцем були підписані Додатки номер № 1 та № 2 до Договору, а саме протоколи погодження договірної ціни до Договору № 1906 від 19.06.2019 та від 31.07.2019, якими передбачена вартість послуг за замовленими маршрутами перевезення протоколи погодження договірної ціни № 1 від 19.06.2019 та № 2 від 31.07.2019 /т.1 а.с. 40-41/.
Згідно з протоколом погодження договірної ціни № 1 від 19.06.2019, який діяв до 31.07.2019 - дати підписання протоколу погодження договірної ціни № 2 від 31.07.2019, вартість послуг з організації перевезення вантажів замовника згідно з наданими ним заявками по кожному вагону складалася із двох складових частин, зокрема: 
- вартості послуг за організацію перевезення вантажів у на піввагонах відповідно до визначеного маршруту; 
- плати за користування вагонами за час перебування їх у безпосередньому розпорядженні замовника на під`їзних коліях або місцях загального користування (як по станціях навантаження, так і по станціях вивантаження), та по актах затримок на підходах на станцію навантаження та вивантаження, що встановлена збірником тарифів.
ТОВ «МТЛК» на виконання умов Договору № 1906 від 19.06.2019 та заявок № 3, 5, 6, 7, 8 надало послуги з перевезення за маршрутами, вказаними у заявках, які були відображені в Додатках № 1, 2 до Акту виконаних робіт (надання послуг) № 434 від 31.07.2019 /т.1 а.с. 57-62/. Сума вказаних в додатках послуг склала 1 592 412,00 грн, факт надання яких відповідачем не заперечується.
Крім того, матеріали справи містять акт надання послуг № 759 від 31.12.2019, яким засвідчено надання послуг виконавцем - ТОВ «МТЛК» клієнту – ТОВ «Трия», а саме винагороди експедитора у сумі 238 763,04 грн /т.1 а.с. 62/. Детальна вартість такої плати засвідчена у Додатку № 1 до Акту виконаних робіт (надання послуг) № 759 від 31.12.2019 /т.1 а.с. 63/.
Позивач вказує у позовній заяві про те, вказана плата у розмірі 238  763,04 грн, була нарахована за користування вагонами (простої), затримка яких здійснена на станціях навантаження Нігин у періоди з 30.06.2019 по 24.07.2019.  
27.01.2020 замовник ТОВ «Трия» на лист виконавця ТОВ «МТЛК» щодо погодження (підписання) Акту № 759 від 31.12.2019 на суму 238  763,04 грн по Договору № 1906 від 19.06.2019, Додатку № 1 до Акту № 759 від 31.12.2019 на суму 238   763,04 грн, акту звірки за період грудень-2019, рахунок № 993 від 31.12.2019 на суму 238 763,04 грн листом № 55 повідомив, що зазначені вагони (номера вагонів, дати та час перебування вагонів у безпосередньому користуванні замовника) вже було погоджено в актах за минулий період та оплачено ТОВ «Трия», тому замовник вважає, що отримані ним документи не підлягають погодженню, підписанню та виконанню, оскільки є неправомірними та не відповідають умовам укладеного Договору № 1906 від 19.06.2019 /т.1 а.с. 64/.  
Поскільки вартість наданих відповідачу послуг за актом № 759 від 31.12.2019 не була оплачена у повному обсязі,   позивач ТОВ «МТЛК» звернувся до Господарського суду Хмельницької області із відповідним позовом про стягнення основного боргу в сумі 238  763,04 грн, штрафних та компенсаційних нарахувань.
Відповідно до ч. 1, 2   ст. 509 ЦК України   зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених   статтею 11 цього Кодексу.
Згідно з п.1 ч. 1   ст. 11 ЦК України,   підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Частиною 1   ст. 626 ЦК України   визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі   ст. 628 ЦК України   зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем у справі Договору про надання послуг з організації перевезень № 1906 від 19.06.2019, колегія суддів вважає, що  даний правочин за своєю правовою природою є договором про надання послуг, за яким відповідно до ст. 901 ЦК України   одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Водночас вказаний Договір є змішаним та містить ознаки договору транспортного експедирування, за яким відповідно до   ст. 929 ЦК України  одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. 
Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням. 
Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).
Апеляційним судом встановлено, що на виконання та в межах Договору № 1906 від 19.06.2019 відповідачем надсилались (оформлювались) заявки на організацію перевезення вантажів позивачем у червні–липні 2019, за якими між сторонами в подальшому підписувались відповідні акти здачі-прийняття послуг (надання послуг).
Так за твердженням позивача, у період червень–ипень 2019 на виконання Договору та заявок на організацію перевезення вантажів ТОВ «МТЛК» надало ТОВ «Трия» послуги перевезення вантажів, у тому числі за Актом № 434 від 31.07.2019, а відповідачем прийняті надані послуги. Однак у повному обсязі не оплачені, а саме неоплаченими залишились послуги надані за Актом № 759, як винагорода експедитора на загальну суму 238 763,04 грн, що фактично нараховані за користування вагонами (по простоях) у липні 2019 через затримку ПАТ «Укрзалізниця» на станція навантаження, та які не увійшли до Акту № 434 від 31.07.2019.
В якості додаткового підтвердження існування факту здійснення наданих послуг за Актом 759 від 31.12.2019 позивачем також надано додаток № 1 до Акту виконаних робіт (наданих послуг), в якому детально розшифровано суми наданих додаткових послуг у липні 2019, які виникли через затримку вагонів на станції навантаження, а також відомості із зазначенням відповідного часу та плати за користування вагонами /т.1 а.с. 63, 65-80/.   
Відповідно до ч. 2   ст. 12 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність»,   клієнт зобов`язаний у порядку, передбаченому договором транспортного експедирування, сплатити належну плату експедитору, а також відшкодувати документально підтверджені витрати, понесені експедитором в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування.
Судом встановлено, що у п. 2.2.7 Договору сторони погодили обов`язок замовника провести оплату за надані послуги, пов`язані з організацією перевезень вантажів та додаткові послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, які замовлені замовником. 
Пунктом 2.2.19 ДОговору сторони узгодили обов`язок замовника сплачувати на рахунок виконавця плату за користування вагонами за час їх перебування у безпосередньому розпорядженні замовника на під`їздних коліях або місцях загального користування, облік часу користування вагонами проводиться відповідно до Правил користування вагонами. Розрахунок плати проводиться за ставками Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги.
Пунктом 3.4.1 Договору передбачено, що загальна ціна договору визначається сторонами в Протоколі погодженої договірної ціни, який є невід`ємною частиною Договору (Додаток № 1 до Договору).
Тоді як, згідно з протоколом погодження договірної ціни № 1 від 19.06.2019, який діяв до 31.07.2019, дати підписання протоколу погодження договірної ціни № 2 від 31.07.2019, вартість послуг з організації перевезення вантажів замовника згідно з наданими ним заявками по кожному вагону складалася із двох складових частин, а саме:
- вартості послуг за організацію перевезення вантажів у на піввагонах відповідно до визначеного маршруту; 
- плати за користування вагонами за час перебування їх у безпосередньому розпорядженні замовника на під`їзних коліях або місцях загального користування (як по станціях навантаження, так і по станціях вивантаження), та по актах затримок на підходах на станцію навантаження та вивантаження, що встановлена збірником тарифів.
Таким чином, умовами Договору № 1906 сторонами чітко передбачено, що відповідач окрім плати вартості наданих позивачем послуг з організації перевезення вантажів, також повинен здійснювати плату за користування вагонами (як по станціях навантаження, так і по станціях вивантаження) у разі виникнення їхніх затримок відповідно до Правил користування вагонами, за ставками Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України. Фактично ТОВ «Трия» зобов`язалося перед ТОВ «МТЛК» відшкодувати документально підтверджені витрати, понесені позивачем в інтересах відповідача з метою виконання укладеного між ними правочину.
ТОВ «Трия» у листі № 55 від 27.01.2020 відмовився від підписання та виконання Акту наданих послуг 759 від 31.12.2019, оскільки на його думку ним вже було оплачено вказані послуги згідно з Актом № 434 від 31.07.2019, проте апеляційний суд зауважує, що послуги за Актом № 434 та Актом № 759 є різними, адже за актом № 759 (винагорода експедитора) витрати, які фактично понесені позивачем в інтересах відповідача через затримку вагонів додатково були включені до Акту № 434, після їх документального підтвердження ПАТ «Укрзалізниця».     
Зважаючи на встановлене, враховуючи, що надання позивачем послуг з перевезення вантажів та компенсації витрат відповідачем за Актом № 759 не спростовано, строк оплати відповідно до умов укладеного між відповідачем та позивачем договору настав, доказів оплати наданих послуг відповідачем не надано, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність основної заборгованості відповідача за вказаним Договором у розмірі 238   763,04 грн.
У зв`язку з простроченням відповідачем виконання зобов`язань з оплати наданих послуг, позивачем на суму основного боргу у розмірі 238  763,04 грн за період з  30.01.2020 по 01.05.2020 нараховано пеню в сумі 12   553,05 грн.
Стаття 611 ЦК України   визначає правові наслідки порушення зобов`язання, зокрема, сплату неустойки.
Частиною 1   ст. 549 ЦК України   встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3   ст. 549 ЦК України).
Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Приписами ч.6   ст. 232 ГК України   передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
У пункті 4.3 Договору № 1609 сторони погодили відповідальність замовника у разі виникнення заборгованості за надані послуги з організації перевезення вантажів у вигляді сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення платежу, починаючи з моменту виникнення заборгованості до моменту повного її погашення.
Перевіривши розрахунки позивача, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем вірно обраховано суму пені і остання складає 12   553,05 грн.
Щодо вимог про стягнення 1  825,07 грн 3% річних та 1  188,08 грн інфляційних втрат.
Відповідно до  ст. 625 ЦК України,   боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.
З огляду на прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання, вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, є правомірними та підлягають задоволенню за розрахунком позивача, перевіреним судом.
Щодо вимоги про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 18 500,00 грн до подачі позову до суду першої інстанції.
Статтею 123 ГПК України визначено види судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з п. 1, 2 ст.126 ГПК України, розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з ч. 3-6 ст.126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що на підтвердження понесених витрат на оплату послуг адвоката Міліруда Євгена Олександровича позивач надав суду адвокатський Договір про надання правової допомоги № 03-12/2017 від 15.12.2017, Додаткову угоду до Договору № 10 від 12.05.2020, акт виконаних робіт від 12.05.2020, рахунок-фактуру № 23/20 від 12.05.2020, платіжне доручення № 207 від 15.05.2020, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, ордер /т.1 а.с. 125-134/.
Пунктом 1.1 Договору № 03-12/2017 від 15.12.2017 визначено, що виконавець (адвокат) зобов`язався надавати клієнту (ТОВ «МТЛК») правову допомогу, що стосується господарської діяльності клієнта, а клієнт зобов`язався сплатити гонорар за надану правову допомогу.
У Додатковій угоді № 10 від 12.05.2020 сторони дійшли згоди, що в рамках надання послуг по стягненню на користь клієнта грошових коштів за виконання умов Договору № 1906 про надання послуг з організації перевезень від 19.06.2019 з ТОВ «Трия» в Господарському суді Хмельницької області клієнт сплачує виконавцю за надані послуги 41 000 грн в наступному порядку: до подачі позову до суду першої інстанції - 18 500 грн, за результатами розгляду справи в суді першої інстанції - 22 500 грн.
Обґрунтовуючи вимогу про відшкодування витрат на оплату послуг адвоката, позивач надав також до матеріалів справи акт виконаних робіт від 12.05.2020, відповідно до якого виконавець надав, а клієнт прийняв частково надані юридичні послуги по стягненню на користь клієнта грошових коштів за виконання умов договору № 1906 про надання послуг з організації перевезень від 19.06.2019 з ТОВ «Трия» в Господарському суді Хмельницької області у формі: 
- аналіз та правова оцінка судової перспективи справи - 2 500 грн;
- збирання доказів - 2 500 грн;
- підготовка позовної заяви та додатків - 13 500 грн. Отже часткова оплата вартості послуг адвоката на правничу допомогу склала 18 500 грн.
Платіжним дорученням № 207 від 15.05.2020 підтверджено, що ТОВ «МТЛК»  перерахувало Міліруд Є.О. 18 500 грн, як оплату за надані юридичні послуги по Договору № 03-12/2017 від 15.12.2017 згідно з рахунком-фактурою №23/20 від 12.05.2020.
Частина 8 ст. 129 ГПК України   встановлює, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити, в зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Отже дослідивши наданий ТОВ «МТЛК» Договір про надання правової допомоги № 03-12/2017 від 15.12.2017, Додаткову угоду №10 від 12.05.2020 до Договору про надання правової допомоги № 03-12/2017, детальний розрахунок, який містить акт виконаних робіт від 12.05.2020, платіжне доручення, яким позивач перерахував адвокату Міліруд Є.О. 18 500 грн, колегією суддів встановлено, що судові витрати на професійну (правничу допомогу) в суді першої інстанції у розмірі 18500,00 грн підтверджені належними доказами, є обґрунтованими і підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача по справі ТОВ «Трия».
Апеляційним судом враховується, що доводи та заперечення апелянта, які викладені ним в апеляційній скарзі були відображені останнім у відзивах на позовну заяву та належним чином дослідженні місцевим господарським судом при ухваленні оскаржуваного рішення від 02.03.2021, а тому не можуть бути підставою для його скасування.
Щодо заперечень, викладених ТОВ «Трия», на ухвалене Господарським судом Хмельницької області додаткове рішення від 12.03.2021 у справі № 924/799/20, яким присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 30  000,00 грн у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу (послуги адвоката), судова колегія враховує наступне.
03.03.2021 на адресу Господарського суду Хмельницької області від ТОВ «МТЛК» надійшла заява (вх.№ 0508/492/21), в якій позивач просить суд вирішити питання щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У своїй заяві позивач роз`яснює, що після відкриття провадження у справі, з 17.07.2020 професійна правнича допомога позивачу щодо розгляду господарської справи № 924/799/20 надавалась Адвокатським об`єднанням «Курафєєв і партнери» на підставі договору про надання правничої допомоги від 17.07.2020, а вартість послуг, які позивач фактично сплатив за надання правової допомоги у суді першої інстанції склала 30  000,00 грн, які позивач фактично сплатив адвокатському об`єднанню.
Разом із заявою про ухвалення додаткового рішення від представника позивача до суду надійшли докази на підтвердження розміру понесених судових витрат відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України /т.3 а.с. 69-94/.
Зокрема, 17.07.2020 між Адвокатським об`єднанням «Курафєєв і партнери» та ТОВ «Міжнародна транспортно-логістична компанія» укладено Договір № 23/2020 про надання правової допомоги, відповідно до п. 1.1 якого адвокатське об`єднання зобов`язується надавати клієнту правову допомогу, яка полягає у представництві та захисті інтересів клієнта у господарській справі № 924/799/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна транспортно-логістична компанія» до ТОВ «Трия» про стягнення 254 329,24 грн заборгованості, з яких 238 763,04 грн - основного боргу на підставі Договору № 1906 про надання послуг з організації перевезень, 1 825,07 грн - 3% річних, 1 188,08 грн - інфляційних втрат, 12 553,05 грн - пені, а клієнт зобов`язується вчасно та належним чином оплачувати надані послуги.
Загальна вартість послуг за цим договором складає загальну суму підписаних сторонами актів приймання-передачі наданих послуг (п. 4.1 Договору).
Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з 17.07.2020 Договір вступає в силу відповідно до п. 7.1 Договору і діє до 31.12.2022 (п. 7.1, 7.2 Договору).
Договір скріплено підписами та печатками.
03.03.2021 між Адвокатським об`єднанням «Курафєєв і партнери» та ТОВ «Міжнародна транспортно-логістична компанія» укладено, скріплено підписами та печатками Додаткову угоду № 1 до Договору № 23/2020 про надання правової допомоги від 17.07.2020, відповідно до якої сторони погодили, що вартість послуг за надання правової допомоги клієнту у суді першої інстанції - Господарському суді Хмельницької області по справі № 924/799/20 становить 30 000,00 грн.
30.12.2020 між Адвокатським об`єднанням «Курафєєв і партнери» та ТОВ «Міжнародна транспортно-логістична компанія» складено, скріплено підписами та печатками акт приймання-передачі наданих послуг № 1 за Договором № 23/2020 про надання правової допомоги від 17.07.2020 про те, що за період з 17.07.2020 по 30.12.2020 адвокатське об`єднання надало, а клієнт прийняв правову допомогу:
- надання усних юридичних консультацій клієнту протягом 2 год. вартістю 2 000 грн;
- ознайомлення з наданими клієнтом документами протягом 3 год. вартістю 3 000 грн;
- аналіз відзиву на позовну заяву протягом 1,5 год. вартістю 1 500 грн;
- складання заяви в порядку ст. 129 ГПК України вартістю 500 грн;
- підготовка адвоката до судового засідання для участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції протягом 1 год. вартістю 1 000 грн;
- підготовка адвоката до судового засідання для участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції протягом 1 год. вартістю 1 000 грн;
- складання адвокатського запиту вартістю 1 000 грн;
- підготовка адвоката до судового засідання для участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції вартістю 2 000 грн;
- складання клопотання про залучення третьої особи вартістю 1 000 грн;
- підготовка адвоката до судового засідання для участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції протягом 1 год. вартістю 2 000 грн;
- підготовка адвоката до судового засідання та участь адвоката під час розгляду справи у суді першої інстанції з виїздом до Господарського суду Хмельницької області вартістю 7 000 грн;
- складання заяви про долучення документів до матеріалів справи вартістю 1 000 грн.
Загальна вартість обсягу правової допомоги у період з 17.07.2020 по 30.12.2020 становить 23 000 грн.
29.01.2021 між Адвокатським об`єднанням «Курафєєв і партнери» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Міжнародна транспортно-логістична компанія» складено, скріплено підписами та печатками акт приймання-передачі наданих послуг № 2 за Договором № 23/2020 про надання правової допомоги від 17.07.2020 про те, що за період з 01.01.2021 по 29.01.2021 адвокатське об`єднання надало, а клієнт прийняв правову допомогу:
- підготовка адвоката до судового засідання для участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції протягом 1 год. вартістю 1 000 грн.
Загальна вартість обсягу правової допомоги у період з 01.01.2021 по 29.01.2021 становить 1 000 грн.
03.02.2021 між Адвокатським об`єднанням «Курафєєв і партнери та Товариством з обмеженою відповідальністю «Міжнародна транспортно-логістична компанія» складено, скріплено підписами та печатками акт приймання-передачі наданих послуг № 3 за Договором № 23/2020 про надання правової допомоги від 17.07.2020 про те, що за період з 01.02.2021 по 03.03.2021 адвокатське об`єднання надало, а клієнт прийняв правову допомогу:
- підготовка адвоката до судового засідання для участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції вартістю 2 000 грн;
- підготовка адвоката до судового засідання для участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції вартістю 2 000 грн;
- підготовка адвоката до судового засідання для участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції вартістю 2 000 грн.
Загальна вартість обсягу правової допомоги у період з 01.02.2021 по 03.03.2021 становить 6 000 грн.
Крім цього, на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції за результатами розгляду справи заявником також надано:  рахунки фактури на оплату послуг адвоката № 30 від 30.12.2020р. на суму 23 000 грн., №1 від 29.01.2021р. на суму 1 000 грн., № 4 від 03.03.2021р. на суму 6 000 грн. та платіжні доручення на виконання умов Договору № 23/2020: № 3 від 29.01.2021 на суму 24 000 грн, № 63 від 03.03.2021 на суму 6 000 грн.
Апеляційний суд враховує, що ч. 8 ст. 129 ГПК України передбачає, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити, в зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до ч. 1 ст. 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Тобто відшкодування судових витрат, в тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. При цьому перевірка   таких доказів та надання їм оцінки здійснюється судом у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений.
У позовній заяві, позивач вказав, що він на момент подання позовної заяви очікує понести орієнтовні витрати на оплату професійної правничої допомоги в сумі 44 814,95 грн, зокрема на сплату судового збору 3 814,95 грн, 41 000 грн вартість послуг адвоката на правничу допомогу, а саме 18 500 грн сплачено позивачем до подачі позову до суду першої інстанції, 22 500 грн позивач мав сплатити за надання правничої допомоги за результатом розгляду справи в суді першої інстанції.
02.03.2021 Господарським судом Хмельницької області ухвалено рішення у справі № 924/799/20, яким задоволено позов ТОВ «Міжнародна транспортно-логістична компанія» до ТОВ «Трия» про стягнення 254 329,24 грн заборгованості повністю. 
03.03.2021 ТОВ «Міжнародна транспортно-логістична компанія» подало відповідну заяву про стягнення додаткових судових витрат на професійну правничу допомогу, тобто в межах строків, передбачених ч. 8   ст. 129 ГПК України, а саме протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Згідно зі   ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»   адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
За приписами   ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»   гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Отже розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Колегія суддів також зазначає, що у розумінні положень ч. 5  ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.
Відповідно до ч. 6 ст. 126 ГПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, якка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподялу між сторонами.
Зокрема, з урахуванням ч. 4   ст. 126 ГПК України   під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
У письмових запереченнях, викладених в апеляційній скарзі, щодо заяви позивача (вх.№ 0508/492/21) від 03.03.2021 про стягнення з відповідача 30   000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених за результатами розгляду справи, ТОВ «Трия» вказує, що за кожну послугу  підготовки клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, отримання рішення та ухвали суду, підготовки процесуальних документів неспівмірними є суми та кількість часу необхідного для їх виконання /абз. 4 стор. 9 апеляційної скарги/.
Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 13.12.2018 р. у справі № 816/2096/17, від 16.05.2019 р. у справі № 823/2638/18, від 09.07.2019 р. у справі № 923/726/18 та від 26.02.2020 р. у справі № 910/14371/18, від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії.
Як було зазначено вище, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. 5-7, 9   ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись вказаними процесуальними приписами, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
З урахуванням викладеного у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4   ст. 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям (аналогічний висновок наведений у додатковій постанові Верховного Суду від 05.03.2020 у справі № 911/471/19).
Разом з цим, апеляційний суд зазначає, що належних доказів або обґрунтувань, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката у справі, відповідачем не надано, у зв`язку з чим колегія суддів вважає, що скаржник не довів на підставі ч. 6   ст. 126 ГПК України   неспівмірності витрат на оплату правничої допомоги адвоката у цієї справи.
При цьому самі лише посилання на неспівмірність витрат та незгода із сумою понесених витрат на професійну правничу допомогу не можуть бути підставою для відмови у задоволенні заяви позивача про розподіл судових витрат. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.05.2020 по справі № 910/5410/19.
Отже, зважаючи на обсяг часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги, тривалість судового провадження (понад вісім місяців), кількість судових засідань у яких адвокат позивача приймав участь,      обсяг наданих сторонами доказів, положення Договору про надання правничої допомоги від 17.07.2020 та Додаткової угоди до нього, які недійсним не визнавались, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт і ціною позову, Акти приймання-передачі наданих послуг від 30.12.2020, 29.01.2021, 03.03.2021, колегія суддів вважає компенсацію витрат на правову допомогу адвоката заявлених позивачем до стягнення у розмірі 30 000,00 грн обґрунтованими.
За таких обставин колегією суддів не приймаються до уваги аргументи відповідача щодо не співмірності заявленої відповідачем вартості витрат на правничу допомогу у даній справі.
Відповідно до ст.  74, 76 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Отже заперечення апелянта, викладені у апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження під час її розгляду, адже не спростовують наведених судових висновків, а тому відхиляються як необґрунтовані.
Щодо заперечень ТОВ «Трия» на ухвалене Господарським судом Хмельницької області додаткове рішення від 16.03.2021 у справі № 924/799/20, яким відмовлено відповідачу у відшкодуванні судових витрат на професійну правничу допомогу та яке фактично є невід`ємною частиною судового рішення від 02.03.2021, судова колегія враховує наступне.
У відповідності до п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.   
Отже, зважаючи на те, що рішенням Господарським судом Хмельницької області від 02.03.2021 у справі № 924/799/20, позов ТОВ «Міжнародна транспортно-логістична компанія» до ТОВ «Трия» про стягнення 254 329,24 грн заборгованості, з яких 238 763,04 грн - основного боргу, 1 825,07 грн - 3% річних, 1 188,08 грн - інфляційних втрат, 12 553,05 грн – пені, задоволено, місцевий господарський суд з огляду на приписи п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України дійшов обґрунтованого висновку про відмову відповідачу у відшкодуванні судових витрат на професійну правничу допомогу у справі. 
Відповідно до ст.   74,   76 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Отже заперечення апелянта, викладені у апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження під час її розгляду, адже не спростовують наведених судових висновків, а тому відхиляються як необґрунтовані.
Відповідно до п.1 ч.1   ст.275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно з   ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги ТОВ «Трия» не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому правові підстави для скасування рішення Господарського суду Хмельницької області від 02.03.2021, додаткових рішень від 12.03.2021 та від 16.03.2021 у справі № 924/799/20 відсутні.
На підставі   ст.129 ГПК України   судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на відповідача.
Керуючись ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд
                  
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Трия" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 02.03.2021,  додаткове рішення Господарського суду Хмельницької області від 12.03.2021 та додаткове рішення  Господарського суду Хмельницької області від 16.03.2021 у справі № 924/799/20  - залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Хмельницької області від 02.03.2021,  додаткове рішення Господарського суду Хмельницької області від 12.03.2021 та додаткове рішення  Господарського суду Хмельницької області від 16.03.2021 у справі № 924/799/20  - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
Справу № 924/799/20 повернути  Господарському суду Хмельницької області.

Повний текст постанови складений "24" червня 2021 р.

Головуючий  суддя                                                                      Крейбух О.Г. 

Суддя                                                                                              Тимошенко О.М.  

Суддя                                                                                              Юрчук М.І.