ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/2953/14-ц  Номер провадження 22-ц/814/1057/21	Головуючий у 1-й інстанції Солоха О. В.  Доповідач ап. інст. Лобов О. А.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2021 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючий суддя Лобов О.А.,
судді: Дорош А.І., Триголов В.М.
за участю секретаря судового засідання Коротун І.В.
розглянув у відкритому судовому засіданні у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Комсомольського міського суду Полтавської області від 05 лютого 2021 року (час ухвалення судового з 14:18 год. до 14:50 год., дата виготовлення поновного тексту судового рішення – 10 лютого 2021 року) у справі за заявою ОСОБА_1 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання і видачу дубліката виконавчого листа у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Луганськвугілля» про стягнення заборгованості із заробітної плати.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 05 лютого 2021 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального права, просить скасувати вказану ухвалу суду та постановити нове судове рішення про задоволення його заяви в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги, вказував на те, що суд першої інстанції залишив поза увагою те, що стягувач звертався до ДВС з питаннями місцезнаходження виконавчого листа, однак 12.08.2020 року та 10.09.2020 року виконавча служба повідомила про його втрату. Вважає, що суд неправильно оцінив викладені в його заяві факти, що підтверджують поважність причин пропуску строку.

Правом подачі відзиву сторони не скористались.

Перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав. 
Відповідно до п.2 ч.1 ст.374, ч.4 ст.376 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з порушенням норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

        З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 09.07.2015 по справі №534/2953/14-ц позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково та стягнуто з ДП «Луганськвугілля» на його користь заборгованість із заробітної плати із врахуванням індексації заробітної плати за період з 01.06.2014 по 09.07.2015 у сумі 64 343 грн 87 коп. (а.с.83-84) 
На виконання вказаного рішення суду Комсомольським міським судом Полтавської області видано виконавчі листи, які 30.07.2015 року отримані ОСОБА_1 (а.с.86).
Заявником передано виконавчі листи на виконання до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві.
Постановою Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві від 04.10.2016 року закінчено виконавче провадження № 48566985 з примусового виконання виконавчого листа № 2/534/69/15, виданого 11.08.2015 року Комсомольським міськрайонним судом Полтавської області (а.с.99 зворот-101).
В цей же день копія постанови направлена боржнику, стягувану та до Ленінського РВ ДВС м.Луганська ГТУЮ у Луганській області (а.с.99).
Ухвалою Комосмольського міського суду Полтавської області від 22 жовтня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку для звернення до суду зі скаргою на дії начальника відділу Святошинського РВ ВДВС м.Киїєва ГТУЮ у м.Києві, скаргу ОСОБА_1 на дії начальника відділу Святошинського РВ ВДВС м.Киїєва ГТУЮ у м.Києві залишено без розгляду (а.с.109-110).
На запити ОСОБА_1 . Святошинський РВ ДВС у місті Києві листами від 12.08.2020 року та 10.09.2020 року повідомив, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 48566985 з примусового виконання виконавчого листа № 2/534/69/15. 04.10.2016 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з направленням виконавчого листа за належністю до Ленінського ВДВС м.Луганська ГТУЮ у Луганській області. Перевіркою бази даних АСВП встановлено, що Ленінським ВДВС м.Луганська ГТУЮ у Луганській області винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження. Натомість, за станом на 12.08.2020 року вищевказана постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження разом з оригіналом виконавчого документа на адресу відділу не надходила, що свідчить про їх втрату при пересиланні (а.с.103, 104 зворот).
У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про видачу йому дублікату виконавчого листа № 2/534/69/15 (а.с.113-114).
В обґрунтування вказаної заяви зазначав, що згідно листів Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві, втрачено виконавчий лист № 2/534/69/15 щодо стягнення на його користь коштів.
Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 17 грудня 2020 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу дублікату виконавчого листа у цивільній справі № 534/2953/14-ц (а.с.126-127).
27.01.2021 року ОСОБА_1 вдруге звернувся до місцевого суду з заявою про поновлення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа та про видачу йому дублікату виконавчого листа № 2/534/69/15 (а.с.134-135).
В обґрунтування вказаної заяви також посилався на листи Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві, з яких вбачається, що виконавчий лист № 2/534/69/15 щодо стягнення на його користь заробітної плати, втрачено. 
Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що дійсно виконавчий лист було втрачено при пересиланні між Святошинським районним відділом ДВС у м. Києві Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції та Ленінським ВДВС м. Луганська ГТУЮ у Луганській області, однак про цей факт йому було відомо з серпня 2020 року, однак до суду із заявою він звернувся 10.11.2020 року. 
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.
Відповідно до пункту 7 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.
З огляду на зміст частини першої статті 11 Закону № 1404-VIII строк пред`явлення виконавчого документа до виконання - це період часу, в межах якого стягувач має право пред`явити виконавчий документ до примусового виконання.
Згідно з частиною першою статті 21 Закону № 606-XIV (у редакції, чинній на дату винесення постанови про повернення виконавчого провадження стягувачу) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.
Частиною першою статті 12 Закону № 1404-VIII (у редакції, чинній на дату звернення заявника до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа) передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Згідно з пунктом 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону  № 1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.
Тлумачення пункту 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону  № 1404-VIII свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання яких не сплив на час набрання чинності Законом № 1404-VIII. Для пункту 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм Закону № 1404-VIII до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання яких сплив на час набрання ним чинності.
Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII; близький за змістом припис був відображений у частині другій статті 24 Закону № 606-XIV).
У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України). Положення статті 23 Закону № 606-XIV, а у Законі № 1404-VIII - положення статті 12 регулюють питання переривання строку давності пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Отже, приписи підпункту 17.4 пункту 1 Розділу XIІІ «Перехідні положення» ЦПК України не суперечать приписам частини шостої статті 12 Закону № 1404-VIII, частини першої статті 433 ЦПК України. Зазначені приписи перехідних положень ЦПК України не забороняють суду одночасно розглянути та вирішити поставлені у заяві стягувача питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та про видачу дубліката такого документа у разі його втрати або розглянути питання про видачу дубліката втраченого виконавчого документа після того, як суд поновив строк для пред`явлення цього документа до виконання.
Такі правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі №2-2177/11.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 серпня 2019 року у справі  № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) дійшла висновку, що якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.
Підставою для відмови у видачі дубліката виконавчого листа є закінчення строку, встановленого для пред`явлення його до виконання і незаявлення вимоги про поновлення цього строку.

У цій справі на час відкриття виконавчого провадження № 554/9409/13 -ц (постанова від 11 лютого   2016 року) та повернення виконавчого документа стягувачеві (постанова  від 31 серпня 2016 року) був чинним Закон України «Про виконавче провадження»  від 21 квітня 1999 року № 606-XIV. Тоді як на час звернення заявника до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання набрав чинності і діяв Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII .
Закон України «Про виконавче провадження»  від 21 квітня 1999 року № 606-XIV втратив чинності 05 жовтня 2016 року, крім ст.4 цього Закону («Інформаційне забезпечення виконавчого провадження») згідно пункту другого Прикінцевих і перехідних положень Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII
Статтею 81 ЦПК передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд відповідно до ст.89 ЦПК України суд дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа документу є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.
Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.
Крім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Оцінюючи обставини, з яких заявник пропустив строк звернення до суду із заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, апеляційний суд виходить з того, що, як встановлено судом першої інстанції, про наявність існування постанови державного виконавця від 04 жовтня 2016 року та факт втрати виконавчого листа заявнику стало відомо у серпні 2020 року. Одразу після цього заявник подав до суду скаргу на постанову державного виконавця від 04 жовтня 2016 року. У зв`язку з відмовою суду поновити строк на подання скарги заявник одразу подав до суду заяву про видачу дубліката виконавчого листа, проте йому знову було відмовлено судом у зв`язку з тим, що ним пропущений строк пред`явлення виконавчого листа до виконання і не подано клопотання про поновлення такого строку. Втретє заявник подав до суду заяву про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання і про видачу дубліката виконавчого листа.

Наведений перебіг подій свідчить про те, що як тільки заявнику стало відомо про закінчення виконавчого провадження і направлення виконавчого листа для виконання до іншого органу Державної виконавчої служби та його подальшу втрату, він став вживати заходи для отримання судового рішення про видачу йому дубліката виконавчого листа, проте у зв`язку з недоліками поданих до суду звернень, очевидно внаслідок юридичної необізнаності, отримав негативні судові рішення.

Встановлені обставини у цьому конкретному випадку дають підстави зробити висновок про те, що формальне застосування процесуального закону буде суперечити завданню і основним засадам цивільного судочинства (ст.2 ЦПК України). 

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвалу Комсомольського міського суду Полтавської області від 05 лютого 2021 року слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 ..

Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, ч.4 ст.376, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд  
У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1   задовольнити.
Ухвалу Комсомольського міського суду Полтавської області від 05 лютого 2021 року скасувати, ухвалити нове судове рішення по суті заявлених вимог.
Поновити строк пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2/534/69/15, виданого 11.08.2015 року Комсомольським міським судом Полтавської області у справі за позовом ОСОБА_1 до ДП «Луганськвугілля» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку та час затримки розрахунку.
Видати дублікат виконавчого листа №2/534/69/15, виданого 11.08.2015 року Комсомольським міським судом Полтавської області у справі за позовом ОСОБА_1 до ДП «Луганськвугілля» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку та час затримки розрахунку.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 26 квітня 2021 року.

Головуючий суддя                                                     О.А. Лобов 

         Судді:                                                                             А.І.Дорош

                                                                                                В.М.Триголов