ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

08 квітня 2021 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 750/10810/13-ц
Головуючий у першій інстанції – Супрун О. П.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/528/21

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД  у складі:
                            головуючого судді  - Губар В.С.,
                           суддів  -  Онищенко О.І., Харечко Л.К.
                           із секретарем судового засідання – Поклад Д.В. 

Позивач – Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України»
Відповідач – Сілков Едуард Іванович
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (із повідомленням учасників справи) у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 лютого 2021 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки,
місце ухвалення судового рішення – м. Чернігів
дата складання повного тексту судового рішення – не зазначено

В С Т А Н О В И В:

20 січня 2021 року ОСОБА_2 звернувся із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі № 750/10810/13-ц за позовом ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, в якій просить стягнути з АТ «Державний експортно-імпортний банк України» на свою користь 1 720,00 грн сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги, 2 557,00 грн сплаченого судвого збору за подання касаційної скарги, 2 557,00 грн судового збору, сплаченого за подання заяви про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.02.2014 року Верховним Судом України.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 лютого 2020 року відмовлено у прийнятті додаткового рішення у цивільній справі за позовом ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити його заяву про ухвалення додаткового рішення у справі, посилаючись на неповне з`ясування обставин, порушення норм матеріального та процесуального права та не врахування судом висновків, викладених в постановах Верховного Суду.
Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що з метою захисту своїх прав як споживача фінансових послуг він вимушений був звертатись  до суду  і сплачувати судовий збір,  а саме: 1720,50 грн. –  за подання апеляційної скарги на рішення Десняінського районного суду м. Чернігова від 13.12.2013 року; 2557,80 грн. – за подання касаційної скарги на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 13.12.2013 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 29 січня 2014 року; 2557,80 грн. – за подання заяви про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.02.2014 року.
Посилається, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 10.02.2015 року задоволено його заяву про перегляд рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 13.12.2013 року у зв`язку з ново виявленими обставинами та скасовано рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 13.12.2013 року з відмовою в задоволенні позову АТ «Укрексімбанк».
Вважає, що вказаним рішенням суду першої інстанції його права не поновлені у повному обсязі, оскільки за розгляд справи він сплачував судовий збір, який йому не повернутий.
Зазначає, що висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 16 серпня 2017 року по справ № 592/1809/15-ц за результатами перегляду рішення суду ухвалено додаткове рішення про стягнення судового збору за озглял справми в судах всіх інстанцій. Також у постанові Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 1519/2-3165/11 при направленні справи на новий розгляд суд зауважив, що судові витрати , понесені у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, мають бути розподілені за результатами розгляду спору. Тому вважає, що за аналогією за наслідками перегляду рішення  у зв`язку з ново виявленими обставинами судові витрати мають бути розподілені за результатами розгляду спору.
Також наголошує, що звертався до суду з вимогою про поверенння судового збору на підставі ст. 7 Закону України «Про судовий збір», проте ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 березня 2015 року в задоволенні його заяви було відмовлено.

У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ «Державний експортно-імпортний банк України» - адвокат Дахновський В.М. просить залишити без змін ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 лютого 2021 року, а апеляційну скарг ОСОБА_1 – без задовлення.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Згідно ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відмовляючи в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі, суд першої інстанції виходив з того, що підстави для ухваленення додаткового рішення у справі відсутні, оскільки рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 10.02.2015 року у справі № 750/10810/13-ц є виконаним, судовий збір в розмірі 1 827 грн 00 коп. ОСОБА_1 сплачено.
Також, за висновком суду, за наслідками перегляду судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами стягнення судового збору, сплаченого сторонами за подання апеляційних,  касаційних скарг та заяв про перегляд Верховним Судом України ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, чинним законодавством України не передбачено.
З наведеним висновком погоджується і апеляційний суд, з огляду на таке.
Статтею 270 ЦПК України передбачений порядок і підстави для ухвалення додаткового рішення.
Відповідно до п.3 ч.2 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з ч.ч.3,5 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.
Відповідно до приписів ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 141 ЦПК України визначений порядок розподілу витрат між сторонами. 
Перевіряючи аргументи скарги, апеляційним судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 грудня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 29 січня 2014 року, позовні вимоги ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено (а.с. Т. 1 а.с. 117-120, 188-191).
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 лютого 2014 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 грудня 2013 року та апеляційного суду Чернігівської області від 29 січня 2014 року у справі за позовом ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (Т. 1 а.с. 240).
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 червня 2014 року відмовлено у допуску до провадження Верховним Судом України  справи за позовом ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за заявою ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 лютого 2014 року (а.с. Т. 1 238-239).
Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 лютого 2015 року заява ОСОБА_1 про перегляд рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 13.12.2013 року у зв`язку з нововиявленими обставинами задоволена. Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від13.12.2013 року у справі за позовом ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки скасовано. В задоволенні позову ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» відмовлено. Стягнуто з ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» на користь ОСОБА_1 1827 грн. сплаченого судового збору.
Зазначені обставини не заперечувались та не спростовані стронами ні в суді першї інстанції, ні в апеляційному суді.
Звертаючиь до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі ОСОБА_1 просив стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 13.12.2013 року за подання касаційної скарги на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 13.12.2013 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 29.01.2014 року та за подання заяви про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.02.2014 року Верховним Судом України.
Перевіряючи аргументи скарги, апеляційний суд враховує наступне. 
Згідно з частиною другою статті 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 10.02.2015 року судом першої інстанції вирішено питання про судові витрати, а саме стягнуто з ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» на користь ОСОБА_1 1 827 грн 00 коп. судового збору.
Учасниками справи не заперечувалось, що вкаазане рішення суду першої інстанції є виконаним, судовий збір в розмірі 1 827 грн 00 коп. ОСОБА_1 сплачено.
Окрім того, з матеріалів справи убачається, що ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 08.10.2015 року питання стягнення судового збору за подання апеляційної скарги, касаційної скарги та заяви про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вирішено і відмовлено у їх стягненні.
Зазначена ухвала суду першої інстанції в установленному цивільним процесуальним законодавством не оскаржувалась і набрала законної сили, а тому в силу приписів ч. 4 ст. 82 ЦПК України є преюдиційною при розгляд цієї конкретної справи.
Такоє є правильним висновок суду першої інстанції про те, що за наслідками перегляду судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами стягнення судового збору, сплаченого сторонами за подання апеляційних, касаційних скарг та заяв про перегляд Верховним Судом України ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, чинним цивільним процесуальним законодавством України та Законом України «Про судовий збір» не передбачено.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Реалізацію принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Враховуючи відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, якими апелянт обґрунтовував доводи апеляційної скарги, апеляційний суд визнає правильним висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Сукупність  досліджених обставин та наявних у справі доказів приводить апеляційний суд до переконання, що судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини справи і їм надана вірна юридична оцінка. 
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне і обґрунтоване та справедливе судове рішення.
Враховуючи встановлені обставини, апеляційний суд приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги   не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм права, які б були безумовною підставою  скасування оскаржуваного судового рішення, а відтак згідно до  ч. 1 ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню  без задоволення, а законна і обґрунтована ухвала Деснянстького районного суду м. Чернігова від 02 лютого 2021 року – без змін.  

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 лютого 2021 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:                              Судді: