УХВАЛА
 
15 червня 2021 року
м. Київ
 
справа № 379/1542/19
провадження № 61-11684св20
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю.,                Жданової В. С., 
учасники справи:
позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп»,
відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , 
третя особа - акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», 
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від                 16 березня 2020 року у складі судді Галагана В. І. та постанову Київського апеляційного суду від 06 липня 2020 року у складі колегії суддів:                      Березовенко Р. В., Лівінського С. В., Нежури В. А.,
 
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» (далі - ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп») звернулось до суду з позовом, у якому просило: 
- визнати недійсним договір про поділ житлового будинку, що є спільною власністю, з одночасним даруванням частини житлового будинку співвласником (змішаний договір) № 841, посвідчений 25 березня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко Л. Л.; 
- визнати недійсним договір дарування земельної ділянки № 844, посвідчений   25 березня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко Л. Л.; 
- визнати недійсним договір дарування № 1469, посвідчений 28 квітня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко Л. Л.; 
- визнати недійсним договір дарування № 1466, посвідчений 28 квітня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко Л. Л.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 16 березня 2020 року позов задоволено частково.
Визнано недійсним договір дарування земельної ділянки від 25 березня 2016 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко Л. Л. і зареєстрований в реєстрі за № 844.
Визнано недійсними пункти з 4 до 12 включно (в частині дарування) договору про поділ житлового будинку, що є спільною сумісною власністю, з одночасним даруванням частини житлового будинку співвласником (змішаний договір) від 25 березня 2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу  Бойко Л. Л., зареєстрований в реєстрі за № 841.
В іншій частині позову відмовлено. 
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 20 січня2020 року. Скасовано заборону вчинення будь-яких дій щодо відчуження майна та арешт на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 та на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_3 , які належать на праві власності ОСОБА_1 . В іншій частині заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання рішенням суду законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. 
Постановою  Київського апеляційного суду від 06 липня 2020 року рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16 березня 2020 року залишено без змін.
04 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржені судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити рішення відповідно до пункту 2 або пункту 3 частини першої статті 409 ЦПК України.
Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме суд застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 917/2060/17 (щодо необхідності встановлення судом факту порушення прав позивача в результаті укладення оспорюваних правочинів), у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17,  від                   20 листопада 2018 року у справі № 907/50/16, постановах Верховного Суду від                      21 березня 2018 року у справі № 57/314-6/526-2012, від 03 квітня 2018 року у справі № 910/31767/15, від 22 травня 2018 року у справі № 908/1064/1, від                           17 липня 2018 року у справі № 911/4006/16, від 20 листопада 2019 року у справі                             № 922/793/19 (щодо порядку обчислення та перебігу позовної давності), у постанові Верховного Суду від 26 грудня 2019 року у справі № 364/515/19 (щодо визначення (припинення) права власності на земельну ділянку відповідної частини спірного будинку, яка перебуває у власності відповідача як співвласника цього будинку) (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Також заявник вказує на порушення судами норм процесуального права, що унеможливлює встановлення фактичних обставин справи, які мають значення для правильного вирішення справи: суди не дослідили докази у справі, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження, суд першої інстанції необґрунтовано відхилив клопотання відповідача про допит свідка, суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів (пункти 1-4 частини третьої статті 411, пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.
Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.
Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу розглянути колегією у складі п`яти суддів.
Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», про визнання недійсними договорів дарування нерухомого майна призначити до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                         М. Є. Червинська

С. Ю. Бурлаков

 В. С. Жданова