ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2021 року	Львів	Справа № 300/2628/19 пров. № СК-А/857/10374/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Іщук Л. П.,
суддів – Обрізка І. М., Онишкевича Т. В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року, ухвалене головуючим суддею Гундяком В. Д. у м. Івано-Франківську, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Оболонської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

                                                      В С Т А Н О В И В:

30.12.2019 ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Оболонської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, в якому просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо недотримання встановленого п`ятиденного строку надання інформації на його запит від 18.11.2019 № 6 та ненадання публічної інформації на вказаний запит; зобов`язати відповідача надати публічну інформацію на його запит від 18.11.2019 № 6, а саме: копії договорів та акти виконаних робіт до даних договорів, укладених Оболонською сільською радою Долинського району Івано-Франківської області за період з липня 2017 року по грудень 2017 року; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на його користь 5000 грн судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 18.11.2019 він звернувся до відповідача з запитом про надання публічної інформації на підставі Закону України «Про доступ до публічної інформації», а саме, копій договорів та актів виконаних робіт до даних договорів, укладених Оболонською сільською радою Долинського району Івано-Франківської області за період з липня 2017 року по грудень 2017 року, однак відповіді у встановлений законодавством строк на поданий запит не отримав, чим порушено його право на доступ до публічної інформації. Зазначав, що відповідачем інформація повинна надаватись, оскільки не встановлено розміру плати за копіювання або друк запитуваної інформації, відтак, інформування його про необхідність оплатити отримання запитуваних документів є безпідставними.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.02.2020 позов задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність Оболонської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області щодо ненадання публічної інформації на запит від 18.11.2019 №6; зобов`язано Оболонську сільську раду Долинського району Івано-Франківської області безкоштовно надати ОСОБА_1 інформацію у межах, що не перевищує 10 сторінок, з розрахунком вартості фактичних витрат на копіювання та друк документів згідно запиту на публічну інформацію від 18.11.2019 №6; в задоволенні позову в іншій частині відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у стягненні витрат на правничу допомогу та ухвалити нове судове рішення, яким відшкодувати йому витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000 грн та додатково стягнути з відповідача  126,40 грн судових витрат, понесених у зв`язку з поданням апеляційної скарги.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що ним належним чином підтверджено понесені витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката. Зазначає, що виписана адвокатом Мушинським В. Т. квитанція від 28.12.2019 до прибуткового касового ордера № 8 є належним фінансовим документом та має бути врахована судом при стягненні відповідних витрат на правничу допомогу, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній, зокрема, у постанові від 31.07.2018 у справі № 820/4263/17. Вказує, що у зв`язку із поданням апеляційної скарги через Івано-Франківський окружний адміністративний суд ним додаткового понесено транспортні витрати в розмірі 126,40 грн, які також мають бути відшкодовані відповідачем.
Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, апеляційний суд відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження. 
Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав. 
Відмовляючи у стягненні на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Оболонської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області 5000 грн судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не підтверджено оплату витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлених у встановленому законом порядку.
Апеляційний суд, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до частин першої, третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;
3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;
4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
5) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
За змістом частин першої - четвертої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частини п`ятої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з частиною дев`ятою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Приписами пункту 4 частини першої статті 1 Закону України від 05.07.2012 № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) передбачено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Статтею 19 Закону № 5076-VI визначено такі види адвокатської діяльності, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Відповідно до пунктів 6, 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI інші види правової допомоги – це види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.
Згідно зі статтею 30 Закону № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Аналізуючи наведені правові норми, можна зробити висновок, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 та у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 300/941/19 та від 31.03.2020 у справі № 726/549/19.
Як встановлено з матеріалів справи, на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу адвоката позивачем надані суду такі докази: договір від 14.11.2019 №1/11 про надання правової допомоги; акт приймання-здачі виконаних робіт від 28.12.2019; ордер на надання правової допомоги серія АТ №1000770; копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 20.04.2012 № 868, виданого Мушинському В. Т., копія посвідчення адвоката України; квитанція до прибуткового касового ордера від 28.12.2019 № 8, виписана ОСОБА_2 на суму 5 000 грн.
Так, договором від 14.11.2019 №1/11 про надання правової допомоги передбачено, що за надання послуг ОСОБА_1 , як замовник, сплачує адвокату ОСОБА_2 , як виконавцю, винагороду, яка складається, зокрема, з: зустріч, консультації, узгодження правової позиції з клієнтом – 500 грн; вивчення матеріалів справи для подання позовної заяви до суду – 1500 грн; підготовка та подання позовної заяви до суду – 3000 грн.
Надання позивачу зазначених вище послуг правового характеру підтверджується актом приймання-передачі виконаних робіт.
В підтвердження оплати за надання правової допомоги позивачем долучено до матеріалів позову квитанцію від 28.12.2019 до прибуткового касового ордера № 8 на суму 5000 грн, яка містить усі необхідні реквізити, передбачені Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 29.12.2017 № 148.
Апеляційний суд враховує, що відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 22.04.2021 у справі № 460/302/19 склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Таким чином, розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката підтверджено відповідно до частини п`ятої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України. В свою чергу, відповідачем не було подано клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, які підлягають розподілу між сторонами.
Вказані обставини дають підстави для висновку про наявність підстав для стягнення витрат позивача на правничу допомогу адвоката за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Оболонської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області в розмірі 5000 грн.
Що стосується доводів скаржника про необхідність стягнення в його користь додатково понесених транспортних витрат в розмірі 126,40 грн, пов`язаних із прибуттям до суду для подання апеляційної скарги, то такі є безпідставними, а відповідна вимога задоволенню не підлягає, оскільки такі витрати відповідно до статті 135 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
За наведених обставин, судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про судові витрати, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в цій частині та прийняття постанови про стягнення витрат.
Керуючись статтями 132, 135, 311, 315, 317, 321, 322, 328 Кодексу адміністративного судочинства України,-             

                                                  П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року у справі № 300/2628/19 в частині вирішення питання про розподіл судових витрат скасувати та прийняти постанову, якою стягнути за рахунок Оболонської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області (вул. Шевченка, 64, с. Оболоня, Долинський район, Івано-Франківська область, код ЄДРПОУ 04356030) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	Л. П. Іщук 	
судді	 	І. М. Обрізко 	
 	 	Т. В. Онишкевич  	
Повне судове рішення складено 19.05.2021