УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 686/25956/20
Провадження № 22-ц/4820/700/21

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

17 травня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Купельського А.В. (суддя-доповідач),
Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 лютого 2021 року (суддя Козак О.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,
в с т а н о в и в :
В жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування позову позивач вказав, що 19 червня 2020 року, близько о 16 год. 20 хв. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Шкода» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля «Шевроле», д.н.з. НОМЕР_2 під його керуванням, власником якого є ОСОБА_3 
24.07.2020 року постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області по справі №686/17903/20, водія автомобіля «Шкода» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення. В судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину у вчиненні вказаного правопорушення визнав повністю та підтвердив обставини справи.
Внаслідок грубого порушення відповідачем Правил дорожнього руху України, сталося ДТП та його автомобіль отримав значні пошкодження та потребував значного ремонту.
Так, 22 червня 2020 року ним було повідомлено рекомендованим повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду страхову компанію ПрАТ СК «ПЗУ Україна». Страховою компанією ПрАТ СК «ПЗУ Україна» йому відшкодовано 34018,30 грн. та вказані кошти надійшли на рахунок 25.08.2020 року, що підтверджується випискою АТ КБ «Приватбанк». Проте, з врахуванням всіх понесених витрат на лікування, транспортування автомобіля, купівлю запасних частин, ремонтні роботи понесених ним, сума відшкодування їх не покриває, а тому різниця сплачених коштів страховою компанією та фактично понесених має бути стягнута безпосередньо з винуватця ДПТ.
Щодо його витрат на транспортування автомобіля та зберігання пошкодженого автомобіля, то загальна сума витрат складає 2680,00 гривень, що підтверджується розрахунковими квитанціями та товарними чеками та яка складається з: евакуатор (19.06.2020 р.) - 600,00 грн.; евакуатор (01.07.2020 р.) - 600,00 грн.; евакуатор (01.07.2020 р.) - 600,00 грн.; автостоянка - 96 грн. (тов. чек №174 від 20.06.2020 р.); автостоянка - 64 грн. (тов. чек від 01.07.2020 р.); автостоянка - 360 грн. (тов. чек 01.07.2020 р.); автостоянка - 360 грн. (тов. чек №174 від 03.08.2020 р.).
Витрати на запасні частини та ремонтні роботи по відновленню автомобіля склали 41767,81 грн.: 270 грн. - зняття та встановлення переднього бамперу (акт наданих робіт та чек від 01.07.2020 р.); 7275,00 грн. - запасні частини: балка задня, ліхтар правий задній, підкрилок правий (накладна від 01.09.2020 р.); 34222,81 грн. - запасні частини та виконані роботи по ремонту автомобіля згідно акту виконаних робіт №НА-0010415 від 07.09.2020 року.
Внаслідок ДТП, його автомобілем медичної допомоги було доставлено до Хмельницького міського травмпункту Хмельницької міської лікарні, де його оглянули лікарі та після цього його було доставлено до Хмельницької обласної лікарні, де було здійснено комп`ютерну томографію та виявлено забій м`яких тканин лобної ділянки голови та забій шийного відділу хребта.
Ним були витрачені значні кошти на медичні препарати. Загальна сума витрат склала 855,21 гри., та підтверджується відповідними товарними чеками, а саме: 21.06.2020 року - на суму 288,15 грн. (фіксатор шиї №3); 21.06.2020 р. - на суму 567,06 грн.(диклак ID, меновазан, дик лак гель).
Таким чином, загальні витрати понесені ним складають 45303,02 грн.: 2680,00 грн. - транспортування та зберігання автомобіля; 41767,81 грн. - запасні частини та ремонтні роботи по відновленню автомобіля; 855,21 грн. - витрати на медичні препарати.
Страховою компанією ПрАТ СК «ПЗУ Україна» відшкодовано йому 34018,30 грн., що були спрямовані частково на запасні частини та ремонтні роботи по відновленню автомобіля. Фактично сума коштів в розмірі 11284,72 грн., які ним було витрачено мають бути відшкодовані винуватцем ДТП.
Крім того, зважаючи на наслідки ДПТ він зазнав шкоди здоров`ю та моральної шкоди. Внаслідок отримання травм переніс фізичний біль, оскільки були сильні головні болі, втрата свідомості, пережив емоційний стрес та витратив досить багато часу на вирішення даної ситуації. Шкода на сьогодні не відшкодована.
Враховуючи глибину та характер пережитих ним страждань, вимушене порушення життєвого ритму, необхідність лікування, глибокий душевний біль, витрачання свого часу на захист свого порушеного права в судовому порядку, що, із врахуванням принципу розумності та справедливості, є підставою для визначення моральної шкоди у розмірі 5000 грн., що підлягає стягненню з ОСОБА_2 .
З врахуванням наведеного, позивач просить стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 11284,72 грн. та моральну шкоду в розмірі 5000 грн., а також витрати по оплаті судового збору.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 лютого 2021 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_3 , жителя: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_4 , жителя: АДРЕСА_2 ) 2500 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, 1050,06грн. судових витрат, а всього 3550,06 грн.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, ухвалити постанову, якою позов задовольнити повністю.
Вважає вказане рішення незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи. 
Вважає, що різниця сплачених коштів страховою компанією та фактично понесених має бути стягнута безпосередньо з винуватця ДТП, оскільки ним надано до суду в повній мірі докази, які підтверджують всі понесені витрати на лікування, транспортування автомобіля, купівлю запасних частин, ремонтні роботи.
Звертає увагу, що судом фактично взагалі не стягнуто втрати на правничу допомогу. 
Посилається на те, що відповідно до товарного чека від 24.06.2020 року він сплатив згідно договору про надання правової допомоги від 24.06.2020 року 11000 грн. 
Відзиву на апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду від учасників справи не надходило.  
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що 19.06.2020 року о 16 годині 20 хвилин ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Шкода», номерний знак НОМЕР_1 в м. Хмельницький по вул. Старокостянтинівське шосе зі сторони вул. Прибузька в напрямку до вул.Зарічанська, на порушення п.п.2.3 б, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечно швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Шевроле», номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , який зупинився попереду в попутному напрямку, внаслідок чого автомобіль «Шевроле» номерний знак НОМЕР_2 здійснив зіткнення з автомобілем «Рено», номерний знак НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_4 , який зупинився попереду в попутному напрямку. В результаті зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження.
Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24.07.2020 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 340 грн..
ОСОБА_1 після ДТП звертався 19.06.2020р. в Міський травматологічний центр Хмельницької міської лікарні з приводу ушкоджень отриманих після ДТП, та був проконсультований нейрохірургом Хмельницької обласної лікарні, та йому було виставлено діагноз - забій м`яких тканин шийного відділу хребта, лобної ділянки, рекомендовано: Діклак таблетки, мазь Меновазан , комірець типу Шанца, Діклак гель 5%.
Того ж 19.06.2020р. позивачем було придбано Диклак таблетки, мазь Меновазан , Фіксатор шиї медичний, Діклак гель 5% на загальну суму 855,21 грн.
Згідно акту виконаних робіт ПАТ «Хмельниччина-Авто» № НА-0010415 від 07.09.2020р. вартість ремонту (виконаних робіт та запчастин) автомобіля «Шевроле», д.н.з. НОМЕР_2 , 2008 року випуску (власник, замовник та платник ОСОБА_3 ), становить 34222,81грн. з ПДВ.
Згідно акту наданих послуг від 01.07.2020р. ТОВ «ТЛА Хмельницький», на замовлення ОСОБА_3 було проведено зняття та встановлення бамперу переднього, вартість проведених та оплачених робіт становить 270грн.
Крім того, з наданих суду квитанцій та товарних чеків вбачається, що було понесено витрати на транспортування автомобіля та зберігання пошкодженого автомобіля «Шевроле», д.н.з. НОМЕР_2 , загальна сума яких складає 2680,00 гривень, яка складається з: евакуатор (19.06.2020 р.) - 600,00 грн.; евакуатор (01.07.2020 р.) - 600,00 грн.; евакуатор (01.07.2020 р.) - 600,00 грн.; автостоянка - 96 грн. (тов. чек №174 від 20.06.2020 р.); автостоянка - 64 грн. (тов. чек від 01.07.2020 р.); автостоянка - 360 грн. (тов. чек 01.07.2020 р.); автостоянка - 360 грн. (тов. чек №174 від 03.08.2020 р.).
Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована в ПрАТ СК «ПЗУ Україна», яка здійснила виплату позивачу страхового відшкодування в сумі 34018,13грн. 25.08.2020 року на його карт/рахунок в АТ КБ «ПриватБанк».
Вказані обставини підтверджуються: постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24.07.2020 року; накладною від 01.09.2020 року; товарними чеками №А1-Чк-0185344, №А1-Чк-0185344, №А1-Чк-0185348 від 19.06.2020 року; актом виконаних робіт ПАТ «Хмельниччина-Авто» № НА-0010415 від 07.09.2020р.; розрахунковими квитанціями №985448, №985449 від 01.07.2020 року, №985453 від 19.06.2020 року; товарними чеками від 20.06.2020 року, 01.07.2020 року, 03.08.2020 року; актом наданих послуг DB-Y0183-013 від 01.07.2020р.; повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від 22.06.2020 року; довідкою АТ КБ «Приватбанк» від 28.09.2020 року; травм карткою міського травматологічного центру Хмельницької міської лікарні №120 від 19.06.2020 року; консультативним висновком нейрохірурга ХОЛ від 19.06.2020 року.
Задовольняючи частково позов, суд виходив з того, що позивачем не надано суду належним та допустимих доказів на підтвердження того, що розмір завданої йому шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. 
З таким висновком погоджується Хмельницький апеляційний суд.
Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 10 Закону України «Про страхування» страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем.
Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).
Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).
Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Частиною третьою статті 988 ЦК України передбачено, що страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.
Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Закону № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
При цьому у частині третій статті 12 ЦПК України закріплено загальне правило розподілу обов`язків з доказування, а саме кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, у тому числі випадків наявності підстав звільнення від доказування.
Конкретні доказові презумпції передбачені нормами матеріального права, зокрема статтею 1166 ЦК України.
З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на позивача покладено обов`язок доведення наявності шкоди та її розміру.
В даному випадку позивачем як потерпілою особою пред`явлено вимогу до винуватця ДТП, як відповідача про відшкодування непогашеної страховою компанією частини повної вартості відновлювального ремонту транспортного засобу, розмір якої встановлено наданими накладною, актом виконаних робіт, розрахунковими квитанціями та товарними чеками суб`єкта підприємницької діяльності, який здійснював роботи по відновленню попереднього стану автомобіля позивача.
Таким чином, за заявленими позовними вимогами предметом доказування у справі є розмір матеріальної шкоди, завданої позивачу саме у зв`язку з пошкодженням автомобіля «Шевроле», д.н.з.  НОМЕР_2 , в результаті ДТП, що сталась 19 червня 2020 року.
Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої статті 22 ЦК України).
Згідно із статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Тобто, розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент ДТП або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092).
Пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).
Виходячи з аналізу зазначених норм, визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (з відповідним змінами).
У постанові Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 вересня 2018 року в справі № 753/21177/16-ц (провадження № 61-28918св18) вказано, що рахунок та акти виконаних робіт надані СТО не є належним та допустимим доказом у справі, оскільки не відображають реального розміру збитків, завданих внаслідок ДТП.
Позивач не надав доказів причинно-наслідкового зв`язку між дорожньо-транспортною пригодою, що сталася 19 червня 2020 року та шкодою - пошкодженнями, за які він просить стягнути шкоду.
У зв`язку з цим, суд першої інстанції, при вирішенні позову ОСОБА_1 , у відповідності до положень статей 76 - 81, 89 ЦПК України обґрунтовано не прийняв до уваги надані ним документи на підтвердження позовних вимог, адже вони не свідчать про те, що вказані роботи проведенні для усунення пошкоджень автомобіля, отриманих саме в дорожньо-транспортній пригоді за участю відповідача як винної особи.
Колегія суддів погоджується з розміром моральної шкоди, присудженої судом першої інстанції, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до положення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу фізичних, душевних страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат, їх тривалості, можливості відновлення тощо та з урахуванням всіх обставин справи.
Всупереч посилання апелянта, суд стягнув судові витрати, в тому числі і витрати на правову допомогу пропорційно задоволених вимог.
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні. Фактично, доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів.
Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.
Обґрунтовуючи судове рішення, апеляційний суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.
Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Хмельницький апеляційний суд 
Таким чином, місцевий суд дійшов правильного переконання про необхідність стягнення
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 лютого 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. 

Повне судове рішення складено 17 травня 2021 року.

 
Судді А.В. Купельський

 
Т.О. Янчук

 
О.І. Ярмолюк