ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

21 квітня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/15318/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: 
                                        судді-доповідача Чумака С.Ю.,
                                                   суддів:  Чабаненко С.В., Юрко І.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 3 грудня 2020 року в адміністративній справі № 160/15318/20 (суддя І інстанції – Жукова Є.О.)

за позовом ОСОБА_1  до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 3 грудня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу на підставі п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм процесуального права, просить оскаржену ухвалу скасувати та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування скарги зазначає, що повноваження адвоката, як представника, підтверджується довіреністю або ордером, а надання договору про правничу допомогу, його копії або витягу разом із ордером чинна редакція  Кодексу адміністративного судочинства України  не вимагає. Також зазначив, що не згоден з твердженнями суду першої інстанції про те, що надана ним копія довіреності, є не засвідченою у встановленому законом порядку, оскільки ним подано всі документи шляхом використання Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи і підписані електронним цифровим підписом. 

Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Апеляційним судом встановлені такі обставини.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2020 року позов залишено без руху до 4 грудня 2020 року, та роз`яснено позивачу, що недоліки позовної заяви можуть бути усунені шляхом надання до суду: доказів на право підписання адвокатом – Вадимом Меламедом поданої позовної заяви (а.с. 50-51).

Копію ухвали разом із супровідним листом направлено на електронну поштову адресу позивача та отримано представником останнього 24 листопада 2020 року (а.с. 54).

2 грудня 2020 року на виконання вказаної вище ухвали суду про залишення позовної заяви без руху через систему «Електронний суд» від позивача надійшли: заява про усунення недоліків і долучено до неї копію посвідчення адвоката від 26.07.2017 № 21495, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 29.05.1997 № 21495, копію ордера надання правничої правової допомоги від 17.08.2020 серія АА № 1042686, копію засвідчення підпису від 11.03.2018 № 108/2018 та копію довіреності від 11.03.2018 (а.с. 55-63)

В обґрунтування заяви позивач зазначив, що на підтвердження своїх повноважень надає ордер на надання правничої допомоги та копію витягу з Єдиного реєстру адвокатів України, та зазначає, що саме ці документи посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги.

Враховуючи, що в ордері не вказано про  обмеження стосовно права адвоката ОСОБА_2 на підписання позовної заяви від імені клієнта, у суду відсутні підстави вважати таке право адвоката не доведеним. 

3 грудня 2020 року, за результатами розгляду заяви, суд першої інстанції у мотивувальній частині ухвали зазначив, що представником позивача – Вадимом Меламедом до позовної заяви додано копію довіреності, яка не є засвідченою у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що позов підписано представником позивача, повноваження якого не підтверджені відповідно до вимог ст. 59 КАС України.

З огляду на вказану обставину, суд, вважаючи, що представником позивача, доказів на право підписання адвокатом – Вадимом Меламедом поданої позовної заяви, на виконання вимог ухвали суду від 20.11.2020, надано не було, то зазначені недоліки позовної заяви не були усунені у визначений в ухвалі строк, а тому позовну заяву слід повернути позивачеві. (а.с. 64-65).

Переглядаючи справу, суд виходить з такого.

Відповідно до частини 1  статті 57 Кодексу адміністративного судочинства України  передбачено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно з частиною 4  статті 59 Кодексу адміністративного судочинства України  повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до  Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року № 5076-VI  (далі – Закон № 5076-VI).

Частиною першою  статті 26 цього Закону  передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до частини 2 цієї статті ордер  – письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката.

Отже, ордер є самостійним документом, що підтверджує повноваження адвоката.

Згідно з пунктом 14 Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 17 грудня 2012 року  № 36, ордер встановленої цим Положенням форми є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта.

Закон № 5076-VI  не містить вказівки на класифікаційну ознаку документів, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, зокрема, за стадіями їх створення, а саме: оригінал або копію, тому можна зробити висновок, що повноваження адвоката як представника сторони можуть бути підтверджені як оригіналом ордера або довіреністю (оригіналом) цієї сторони, що посвідчує такі повноваження, або їх копією, засвідченою у визначеному  законом  порядку, зокрема, особою, яка має повноваження на засвідчення копії.

Виходячи зі змісту частин першої, третьої  статті 26 Закону № 5076-VI  ордер може бути оформлений адвокатом (адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням) лише на підставі вже укладеного договору. Крім того, адвокат несе кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення суду про повноваження представляти іншу особу в суді, а так само умисне невнесення адвокатом до ордера відомостей щодо обмежень повноважень, установлених договором про надання правничої допомоги (стаття  400-1  Кримінального кодексу України).

Статтею 60 Кодексу адміністративного судочинства України  встановлено, що представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері.

Як зазначалось вище, на підтвердження повноважень на представництво позивача до позовної заяви адвокатом  Меламедом В.Б. додано: копію посвідчення адвоката від 26.07.2017 № 21495, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 29.05.1997 № 21495 та копію ордера на надання правничої (правової) правової допомоги від 17.08.2020 серія АА № 1042686. 

При цьому, в ордері зазначено, що договором про надання правової (правничої) допомоги права адвоката не обмежуються, а тому за приписами ст. 60 КАС України він має право вчиняти від імені особи, яку представляє, всі процесуальні дії, які має право вчиняти сама особа, зокрема підписувати позовну заяву та подавати її до суду. 

Суд першої інстанції цього не врахував і дійшов помилкового висновку про подання та підписання позовної заяви особою, яка не має такого права, а відтак і про наявність підстав для її повернення.

Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 5 грудня 2018 року у справі № 9901/736/18 та від 1 липня 2020 року у справі № 320/5420/18.

ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Отже, ухвалу суду першої інстанції про повернення адміністративного позову   постановлено з порушенням норм процесуального права, що відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України є підставою для її скасування.

Згідно з ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає за необхідне ухвалу суду першої інстанції скасувати та матеріали справи направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 242, 243, 308, 311, 312, 320, 321, 322, 325, 328 КАС України,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 3 грудня 2020 року в адміністративній справі № 160/15318/20 скасувати.

Справу № 160/15318/20 направити до Дніпропетровського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                            С.Ю. Чумак 

                          суддя                                                            С.В. Чабаненко 

                          суддя                                                            І.В. Юрко