Справа № 457/400/19                                Головуючий у 1 інстанції: Курус Р.І. 
Провадження № 22-ц/811/3787/20                        Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П. 
Категорія: 39

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
12 квітня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої: Крайник Н.П.
суддів: Ванівського О.М., Мельничук О.Я.
розглянувши в м. Львові в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05 листопада 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,- 
ВСТАНОВИВ:
       22.04.19 року АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача 127567,15 грн. боргу за кредитним договором та 1921,00 грн. судових витрат.
       Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено. 
               Рішення суду оскаржило АТ КБ «Приватбанк».
       Вважає його незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.
       Зазначає, що, судом не враховано, що19.05.2011 року відповідачем було підписано Анкету-Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Таким чином, відповідач приєднався до запропонованої Банком пропозиції. Відповідно до підписаної ОСОБА_1 анкети-заяви, останній погодився, що анкета - заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку, правилами користування карткою, основними умовами обслуговування складають договір про надання банківських послуг. Відповідно до анкети-заяви відповідач з Умовами та правилами, Тарифами банку ознайомлений та зобов`язується неухильно їх дотримуватись. Більше того, відповідач підтвердив, що в подальшому зобов`язується самостійно знайомитися зі всіма змінами Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів на сайті Банку. Підписанням анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, відповідач погодився з умовами та правилами надання банком послуг, які разом з цією заявою, зразками підписів складають змішаний договір банківського рахунку і кредитного договору. 19.05.2011 року відповідачем також було підписано Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». Сторонами при укладенні кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору. Дія договору підтверджується фактом користування відповідачем картковим рахунком та використанням кредитних коштів. Приєднання до умов та правил надання банківських послуг є укладенням договору з банком. Відповідачем не заявлялись позовні вимоги про визнання вказаного кредитного договору недійсним або нікчемним. Оскільки кредитний договір укладений між сторонами є дійсним, такий підлягає виконанню. 
       При вирішенні даного спору, суд першої інстанції мав виходити із положень ст.ст. 634, 1054 ЦК України. Вважає, що незастосування судом зазначених норм матеріального права та неповне з`ясування обставин справи призвело до ухвалення незаконного рішення. 
       Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.

       Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
       Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.        
       Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
       За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
       Згідно ч.1,ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
       Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
       Згідно ст. 634цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 
       Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначав, що на підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», яка підписана сторонами, й Умов та правил надання банківських послуг, які погоджені з відповідачем, 19.05.2011 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 9200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
       На підтвердження заявлених позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» надано анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», яка підписана сторонами; також надано витяги з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»; витяг з Умов та правил надання банківських послуг. 
       При цьому, у самій анкеті-заяві від 19.05.2011 Про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг домовленості сторін про проценти та штрафні санкції немає.
       Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, станом на 28.02.2019 року заборгованість відповідача за договором б/н від 19.05.2011 року становить 127567,15 грн., з яких: 23409,62 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 104157,53 грн. - заборгованість за відсотками за період з 19.05.2011 року по 28.04.2017 року.
       Відмовляючи у задоволненні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» в повному обсязі, районний суд виходив з того, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, наданий банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин та не може вважатися складовою частиною кредитного договору; позивачем не заперечено, що рішенням Трускавецького міськрайонного суду Львівської області від 30.03.2016 року, яке залишено в силі постановою Верховного суду від 21.03.2018 року, ПАТ КБ «Приватбанк» зобов`язано здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_1 (в т.ч. відсотків, комісій та штрафних санкцій) по карті № НОМЕР_1 за мінусом 17228,84 грн. (переведених з картки 41*64, дата переводу 31.10.2014 року) та нарахованих від даної суми відсотків, комісій та штрафних санкцій за даним договором; Верховний Суд у вказаній постанові дійшов обґрунтованого висновку, що банк здійснивши переведення з карти НОМЕР_2 на карту НОМЕР_3 дебетної частини - 17 228,84 грн., вимагає повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, що в свою чергу, суперечить законодавству.
       З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується повністю, оскільки такий повністю відповідає нормама матеріального права, які підлягають застосуванню до даних правовідносин.
       Зокрема, відповідно до п.31 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що випливають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року судам роз`яснено, що при застосуванні положень пункту 7 частини 11 Закону України «Про захист прав споживачів»», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, суди мають виходити з того, що у системному зв`язку з частиною 11 статті 11 цього Закону ця вимога стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторонни договору споживчого кредиту.
       Крім того, переведення Банком 31.10.2014 року заборгованості в розмірі 17228,84 грн. з картки НОМЕР_2 , строк дії якої закінчився 31 березня 2009 року, що є предметом данного спору, на картку НОМЕР_3 свідчить про те, що позивач вимагає повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, що, в свою чергу суперечить законодавству.
       Доводи скарги правильних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.
       Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст постанови складено 12 квітня 2021 року
Керуючись ч. 5 ст. 268, ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-
ПОСТАНОВИВ:
       Апеляційну скаргу акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» залишити без задоволення.
       Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05 листопада 2020 року залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
       Повний текст постанови складено 12 квітня 2021 року.

Головуючий:         Крайник Н.П. 

Судді:                Ванівський О.М.

                                                                                         Мельничук О.Я.