КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД  
                   
Справа № 755/18593/19                                                                                          Головуючий у 1-й інст. - Чех Н.А.
Апеляційне провадження 22-ц/824/6148/2021                                                                        Доповідач - Рубан С.М.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
          25 травня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
                                   головуючого судді          Рубан  С.М.
                                   суддів                     Заришняк Г.М., Мараєва Н.Є.
                                          при секретарі              Загородній С.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргупредставника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Дніпровського  районного суду м. Києві від 04 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання надати житло у постійне користування,-
В С Т А Н О В И В :
 
У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання бездіяльності неправомірної та зобов`язання надати житло у постійне користування.
 
Посилаючись на те, що він є інвалідом війни першої групи, з 14 грудня 2015 року перебуває на квартирному обліку у позачерговому списку на отримання житла за категорією «Інвалід війни» та проживає зі своїм сином в однокімнатній квартирі. Згідно медичного висновку №774 від 05 червня 2001 року, він може проживати в комунальній квартирі, але в окремій від членів сім`ї кімнаті. Також він потребує постійного стороннього догляду.
 
Оскільки ОСОБА_1 інвалід Великої Вітчизняної війни він мав отримати житло позачергово протягом двох років з дати прийняття рішення про включення їх до списку, а саме не пізніше 14 грудня 2017 року. 
 
12 січня 2012 року Солом`янською районною в м. Києві державною адміністрацією йому видано на сім`ю з двох осіб ордер №018440 серія Б на право зайняття жилого приміщення жилою площею 17,72 кв.м, яка складається з однієї кімнати в ізольованій квартирі.
 
Позивач вказує, що з 12 січня 2012 року по день звернення із позовом до суду ОСОБА_1 проживає з сином, який є інвалідом війни другої групи в однокімнатній квартирі. 
 
З обліку його було знято, однак на підставі рішення суду він поставлений на облік в грудні 2015 року. На його звернення позивач отримує відповіді про відсутність необхідного житла. Вказує, що відсутність матеріального забезпечення не є підставою для порушення прав позивача та невиконання Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
 
Вважає, що бездіяльність відповідача, яка полягає в незабезпеченні позивача належним житлом протягом двох років з моменту взяття його на облік, а саме з грудня 2015 року, є неправомірною.
 
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 04 лютого 2021 року позов ОСОБА_1 до Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання бездіяльності неправомірної та зобов`язання надати житло у постійне користування залишено без задоволення.
 
 Не погоджуючись з рішенням суду, 03 березня 2021 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій  посилається на те, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки викладені у рішенні суду не відповідають обставинам справи, також були порушені норми матеріального та процесуального права та просить скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення вимог ОСОБА_1 в повному обсязі. 
 
Вказує, що суд першої інстанції не дав належної оцінки діям відповідача щодо їх правомірності. Також судом першої інстанції не встановлено чи має право позивач на позачергове отримання житла і в який строк він повинен бути забезпечений цим житлом.
Судом першої інстанції не надано належної оцінки всім доводам позивача.
 
Відповідач не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направив.
 
В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених у апеляційній скарзі.
 
Представник відповідача заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив рішення суду залишити без змін.
 
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.
 
Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
 Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 
1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;
2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;
3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;
4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;
5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;
6) як розподілити між сторонами судові витрати;
7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;
8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 264 ЦПК України).    
 
Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
 
Судом встановлено та апеляційним судом перевірено, що ОСОБА_1 , є інвалідом війни першої групи (а.с. 8, 16).
 
За медичним висновком № 774 від 05 червня 2001 року ОСОБА_1 може проживати в комунальній квартирі, але окремо від членів сім`ї, при отриманні житла має право на отримання на нижніх поверхах або в будинку з ліфтом (а.с. 17).
 
Згідно висновку № 3583 поліклініки № 2 Солом`янського району м. Києва від 17 жовтня 2008 року ОСОБА_1 потребує постійного догляду (а.с. 9).
 
Як вбачається з довідки Солом`янської РДА у м. Києві № 66 від 18 січня 2010 року, з 04 липня 2001 року ОСОБА_1 у складі сім`ї 2 осіб (він та син) перебуває на квартирному обліку, порядок забезпечення житлом - позачерговий, категорія обліку - інвалід війни, дата встановлення категорії 07 листопада 2011 року, облікова справа № 18029 (а.с. 10).
 
Згідно  листа виконавчого органу Київської міської ради (КМДА)  №004-1076 від 10 липня 2019 року вбачається, що в 2011 року ОСОБА_1 на родину з двох осіб ( позивачу та його сину) надано однокімнатну квартиру АДРЕСА_1   (додатково до приватизованої житлової площі), що придбана за кошти державного бюджету відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2011 року № 437 «Про затвердження Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для забезпечення житлом інвалідів Великої Вітчизняної війни 1 групи, які протягом тривалого строку перебували у черзі на отримання житла»(а.с. 13).
 
Указана вище обставина також підтверджується наявною в матеріалах справи копією ордера № 018440 серії Б на жиле приміщення від 12 січня 2012 року видане на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 30).
 
Судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 04 листопада 2015 року зобов`язано Дніпровську РДА в м. Києві взяти на квартирний облік ОСОБА_1 , у складі сім`ї з двох осіб відповідно до довідки про склад сім`ї, або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб № 614 від 05 грудня 2014 року, як такого, що потребує поліпшення житлових умов у відповідності до положень п/п 3 п.13 «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР», затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 року № 470.
 
Згідно Витягу з розпорядження № 735 Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 14 грудня 2015 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 прийнято на квартирний облік за місцем проживання. Підстава - рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 04 листопада 2015 року. Категорія обліку - інвалід війни. Порядок забезпечення житлом - позачерговий (а.с. 11).
 
Відповідно до ст.43 Житлового кодексу Української PCP громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.
 
Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік.      
 
Статтею 46 Житлового кодексу Української PCP передбачено позачергове надання жилих приміщень, і громадяни, які мають право на позачергове одержання жилих приміщень, включаються до окремого списку.
 
Частиною першою цієї статті визначено перелік осіб, яким жилі приміщення надаються позачергою.
 
Право на отримання житла поза чергою особами з числа учасників бойових дій також закріплене в п.14 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
 
Згідно з п.18 ч.1 ст.13 цього Закону інвалідам війни та прирівняним до них особам, приведеним у ст.7 даного Закону, надаються пільги щодо позачергового забезпечення житлом, у тому числі за рахунок жилої площі, що передається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, підприємствами та організаціями у розпорядження місцевих рад та державних адміністрацій.
 
З листа № 056/93/522 від 18 січня 2021 року року департаменту будівництва та житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), вбачається, що Департамент передав 28 грудня 2020 року Дніпровській районній в м. Києві державній адміністрації одну квартиру для поліпшення житлових умов громадян, які перебувають на квартирному обліку у позачерговому списку на отримання житла за пільговою категорією «Особи з інвалідністю внаслідок війни». У 2018-2019 роках житлова площа на цю пільгову категорію адміністрації не передавалась (а.с. 87).
 
Отже, у відповідача були об`єктивні причини не надання позивачу житлового приміщення.
 
Особи, зазначені в цій статті, забезпечуються жилою площею протягом двох років з дня взяття на квартирний облік, а інваліди І групи з числа учасників бойових дій на території інших країн - протягом року.
 
З відповіді Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації вбачається, що  згідно з даними загальноміського банку даних «Квартоблік» за списком позачерговиків у пільговій черзі «Особи з інвалідністю внаслідок війни» в Дніпровській районній в м. Києві державній адміністрації за місцем проживання перебуває чотири родини, а саме: ОСОБА_4 (дві особи), ОСОБА_5 (чотири особи), ОСОБА_6 (три особи) та ОСОБА_1 (дві особи). Відповідно до інформації з Реєстру територіальної громади м. Києва станом на 18 січня 2021 року ОСОБА_4 знята з реєстраційного обліку у зв`язку зі смертю. Питання зняття родини ОСОБА_4 з квартирного обліку мало бути розглянуто на найближчому засіданні постійно діючої районної громадської комісії з житлових питань при Дніпровській РДА в м. Києві та прийнято відповідне розпорядження. ОСОБА_5 є інвалідом третьої групи відповідно до посвідчення № НОМЕР_1 виданого 20 грудня 1999 року. ОСОБА_7 є інвалідом першої групи згідно з посвідченням № НОМЕР_2 виданого 14 липня 2006 року (а.с. 89-90).
 
В суді апеляційної інстанції встановлено, що станом на 25 травня 2021 року ОСОБА_1 перебуває другим у пільговій черзі «Особи з інвалідністю внаслідок війни» в Дніпровській РДА в м. Києві за місцем проживання.
 
Отже, апеляційний суд вважає, що у разі задоволення вимог позивача будуть  порушені права та інтереси інших осіб, які передують черзі позивача у списку позачерговиків.  
 
 Зазначене узгоджується із правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах: від 02 жовтня 2013 року № 6-87цс13, від 04 червня 2014 року № 6-50цс14, від 03 червня 2015 року № 6-390цс15, які є незмінними.
 
До подібних висновків також дійшла Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 11 листопада 2019 року у справі № 712/4259/17-ц (провадження № 61-15146сво18).
 
А тому, апеляційний суд вважає, що позивач має бути забезпечений житлом у порядку черговості після того, як будуть забезпечені житлом особи, які перебувають у списку осіб, що мають право на позачергове одержання житла раніше нього, що відповідатиме положенням статті 43 ЖК Української PCP .
Отже, передумовою для виникнення обов`язку щодо реалізації права ветеранів війни-інвалідів війни та членів їх сімей на забезпечення житловим приміщенням є наявність житлової площі та наближення черги за списком на отримання такого житла, оскільки в іншому випадку буде порушуватись конституційне право на житло інших громадян, що перебувають на обліку та мають право на позачергове отримання житла і також потребують поліпшення житлових умов.
 
З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку, що відповідачем не було допущено бездіяльності в частині забезпечення житлом сім`ї позивача та невиконання вимог Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та ст.46 ЖК України.
 
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не дав належної оцінки діям відповідача щодо їх правомірності не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог з вищенаведених підстав.
 
Доводи апеляційної скарги на те, що судом першої інстанції не встановлено чи має право позивач на позачергове отримання житла і в який строк він повинен бути забезпечений цим житлом, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 постановлено на квартирний облік за місцем проживання на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 04 листопада 2015 року. Категорія обліку - інвалід війни. Порядок забезпечення житлом - позачерговий.
Посилання апеляційної скарги на те, що судом першої інстанції  не надано належної оцінки всім доводам позивача не може бути підставою для задоволення вимог зважаючи на те, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN ANDOTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
 
За встановлених обставин доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанціїнорм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи та порушення прав скаржника.
 
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.
 
Оскільки рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для скасування. 
 
         Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В:
 
          Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.
 
Рішення Дніпровського  районного суду м. Києві від 04 лютого 2021 року - залишити без змін.
 
       Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
 
              Повний текст постанови складено 04 червня 2021 року.
 
              Головуючий                                     Рубан С.М.   

              Судді                                                 Заришняк Г.М.

                               Мараєва Н.Є.