Справа № 456/467/21                                 Головуючий у 1 інстанції: Микитин В.Я. 
Провадження № 33/811/388/21                Доповідач: Романюк М. Ф. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ 

14 травня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01 березня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, жителям. Моршин Львівської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , непрацюючого, раніше протягом року до адміністративної відповідальності притягався, до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою  ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з  ОСОБА_1  у дохід держави 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. судового збору.
Згідно з постановою судді,  ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 17.01.2021 року о 02 год. 40 хв. по автомобільній дорозі по вул. Курортна, що у м. Моршин Львівської області, керував транспортним засобом марки ЗАЗ-Пікап, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, нечітка мова), від проходження огляду на стан сп`яніння з використовуванням технічного засобу DRAGER Алкотест 6820 S/N ARLJ-0416 на місці зупинки, а також у медичному закладі, відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
Не погоджуючись із рішенням судді районного суду ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01 березня 2021 року та закрити провадження у справі.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що оскаржувана постанова не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, а тому підлягає скасуванню.
Вказує, що не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, він не погоджувався з діями працівників поліції, а тому заперечував проходити огляд за допомогою приладу Драгер, однак не відмовлявся від проведення огляду в медичному закладі. Зазначене, вбачається з протоколу, оскільки в протоколі вказано, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою алкотестера Драгер. Разом з тим, направлення на огляд водія транспортного засобу в медичний заклад складено на невідому особу, а саме на ОСОБА_1 , а не на апелянта.
Наголошує на тому, що протокол про адміністративне правопорушення складався за відсутності апелянта, а тому він не мав змоги записати свої зауваження та дати пояснення, а в поясненнях свідків відсутні покази про те, що ОСОБА_1 відмовився від підпису протоколу та пояснень. 
Звертає увагу, що судом не можуть братися до уваги пояснення свідків, оскільки вказані особи в судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, а тому їх покази не можуть бути доказом.
Крім цього вказує, що був повідомлений тільки один раз про розгляд справи на 01.03.2021, про будь-які інші дати розгляду справи йому не було відомо. Проте, 01.03.2021 змушений був звернутися до лікаря за допомогою. В подальшому, хотів дізнатися коли буде наступний розгляд справи, але ОСОБА_1 в суді повідомили, що по справі вже ухвалено рішення. За вказаних обставин, апелянт вважає, що він був позбавлений можливості користуватися правами, передбаченими ст.268 КУпАП, в тому числі заявляти клопотання. 
Окрім цього покликається на п.6 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність.
В судове засідання суду апеляційної інстанції  ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Олексишин І.Б. не прибули, натомість адвокат Олексишин І.Б. подав клопотання про розгляд справи без їхньої участі, в якому зазначив, що апеляційну скаргу підтримують в повному обсязі та просять її задовольнити.
Вивчивши матеріали справи та дослідивши докази, перевіривши наявні матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, зобов`язаний був з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частина перша ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що відповідає фактичним обставинам справи.
Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.
Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в - протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 324201, котрий складений 17.01.2021 року о 02 год. 55 хв. у чіткій відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП та містить необхідні у ньому відомості, зокрема щодо дати, часу, місця та способу вчинення самого адміністративного правопорушення, яке призвело до порушення Правил дорожнього руху України;
- акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а саме технічного засобу DRAGER Алкотест 6820 S/N ARLJ-0416, згідно котрого особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, відмовився від проходження такого огляду на місці зупинки керованого ним транспортного засобу;
- направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17.01.2021 року о 02 год. 50 хв., згідно котрого особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, відмовився від проходження такого огляду у КНП Стрийської районної ради «Стрийська центральна районна лікарня»;
- відеозаписі з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівників Стрийського районного управління поліції Головного управління національної поліції у Львівській області, котрі здійснювали оформлення вчиненого особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, який кореспондується з фактичними обставинами справи та вказує на факт порушення водієм указаних правил Правил дорожнього руху України. Суддя звертає увагу, що такий відеозапис із нагрудного відеореєстратора інспектора, яким зафіксовано обставини зупинки транспортного засобу, є доказом, що може підтверджувати факт вчинення водієм порушення Правил дорожнього руху України, про що констатовано у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15.11.2018 року у справі № 678/991/17);
- поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 17.01.2021 року щодо обставин події, які кореспондуються з даними протоколу у частині часу та місця її настання та вказують на те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, а саме відмовився у їх присутності від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння.
Згідно з п.2, п.3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Отже поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
А тому, відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Наведеними вище доказами підтверджується, що ОСОБА_1 відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що і стало підставою для складання поліцейськими протоколу про адміністративне правопорушення та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Наявний у справі протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, є належним та допустимим доказом. Протокол про адміністративне правопорушення містить усі необхідні реквізити, в тому числі у протоколі зазначені двоє свідків, присутні при відмові ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння.
Вказані докази, якими стверджується факт керування транспортним засобом та відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, є логічними, послідовними, та такими, що взаємоузгоджуються між собою, а тому в апеляційного суду відсутні підстави сумніватися в їх достовірності та допустимості.
Щодо тверджень ОСОБА_1 про те, що йому працівники поліції не пропонували пройти огляд в медичному закладі, а лише за допомогою приладу «Drager», то такі судом не приймаються, оскільки такі доводи є безпідставними, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи, були спростовані дослідженими належними та допустимими доказами, а окремі помилки в долучених до справи документах (зокрема у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції) вищевказаних висновків щодо винуватості ОСОБА_1 не спростовують, мають формальний характер і спрямовані на ухилення останнього від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, а відтак наявний у діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виключає можливість закриття провадження у даній справі.
Твердження ОСОБА_1 про те, що йому працівники поліції не пропонували пройти огляд в медичному закладі, а лише за допомогою приладу «Drager», такі були предметом оцінки суддею першої інстанції, з якою погоджується й апеляційний суд, адже здобутими матеріалами справи стверджується, що при перевірці водія транспортного засобу ОСОБА_1 , який володіє посвідченням водія і знає вимоги Правил дорожнього руху, такий відмовився проходити огляд, та при оформленні матеріалів протоколу, в яких була вказівка на роз`яснення прав та відмову проходити огляд, жодних зауважень до таких не висловив.
Враховуючи наведене, у ході апеляційного розгляду апеляційним судом не встановлено порушення в діях працівників поліції вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ та МВС України від 09.11.2015 року № 1452/735.
Що стосується доводів ОСОБА_1 про закриття провадження у справі на підставі п.6 ст. 247 КУпАП у зв`язку із скасуванням для водіїв адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість руху (за ч. 1 ст. 130 КУпАП), то суд вважає такі безпідставними, виходячи з наступного.
Так, стаття 8 КУпАП передбачає, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.
Згідно з пунктом 6 статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність.
В цьому пункті йдеться про випадки скасування акта, яким встановлена адміністративна відповідальність, натомість у результаті внесення змін до статті 130 КУпАП юридична відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, виключені зі статті 130 КУпАП, була не скасована, а навпаки посилена.
Крім того, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 720-IX від 17 червня 2020 року, передбачено низку змін, якими, зокрема, виключено ст. 286-1 КК України «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та повернуто колишню редакцію ст. 130 КУпАП, яка передбачає адміністративну відповідальність.
Отже, дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані правильно та, на переконання апеляційного суду, підстав для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення немає.
Щодо доводів особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про те, що постанова судді винесена без його участі, у зв`язку з чим він був позбавлений прав, передбаченихст.268 КУпАП, то слід зазначити, що при розгляді справи в суді апеляційної інстанції таке право відновлено шляхом прийняття до провадження апеляційної скарги, та надання можливості подачі пояснень, клопотань та доповнень, разом з тим,  ОСОБА_1 та його захисником - адвокатом  Олексишином І.Б. не було надано будь-яких інших доказів, які б спростовували його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини у своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння за ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).
При обранні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суддя районного суду в оскаржуваній постанові в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП в межах безальтернативної санкції ч. 1 ст.130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.
З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі немає.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

постанову судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01 березня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя          М.Ф. Романюк