ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«24» червня 2021 року м. Херсон

Справа № 653/1336/20 Провадження № 22-ц/819/1197/21

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого (суддя – доповідач)	Воронцової Л. П.	
суддів:	Ігнатенко П. Я.,	
  	Полікарпової О. М.	

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-банк» на рішення Генічеського районного суду Херсонської області у складі судді Делалової О. М. від 05 квітня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
В С Т А Н О В И В:
У листопаді 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «Акцент-банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про те, що 22 червня 2016 року між ПАТ «Акцент-Банк», правонаступником якого є АТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг.
За умовами вказаного договору відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,40 % щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом та своїм підписом у заяві підтвердила, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку, які викладені на банківському сайті www:a-bank.com.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг.
Посилаючись на те, що банк свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами в межах встановленого угодою ліміту, а остання своєчасно не надала банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором, розмір якої станом на 11 квітня 2020 року становить 26721,64 грн, з яких: 15 580. 41 грн - заборгованість за кредитом; 10 361.23 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 780.00 грн – пеня.
Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 05 квітня 2021 року позов Акціонерного товариства «Акцент-банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишено без задоволення.
В апеляційний скарзі Акціонерне товариство комерційний банк «Акцент-банк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду скасувати, постановити нове про задоволення позовних вимог банку у повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідач в анкеті заяві підтвердила під розпис факт ознайомлення з Умовами і правилами надання банківських послуг та зобов`язалася в подальшому регулярно знайомитися зі змінами до них на сайті Банку; з розрахунку заборгованості вбачається, що боржник користувалася кредитом, тому ознайомилася з Умовами і правилами надання банківських послуга А-Банку і погодилася з ними, оскільки даний кредитний договір є договором оферти; Банк, на виконання вимог положень ЗУ «Про захист прав споживачів», надав відповідачу всю необхідну інформацію в письмовому вигляді, результатом чого є факт підписання сторонами кредитного договору; позичальник отримала кредитну картку та скористалася кредитними коштами, тобто погодилася з умовами, що діяли на момент зняття коштів, тому повинна сплачувати процентну ставку; суд першої інстанції, врахувавши при винесенні оскаржуваного рішення, правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, не стягнув з відповідача заборгованість за тілом кредиту.
Письмовий відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Відповідно до частини 1 ст. 369 ЦПК, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів вважає апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог Банку, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами факт укладення із відповідачем договору на умовах, зазначених позивачем, та факту видачі кредиту, що свідчить про недоведеність порушення відповідачем прав позивача, за захистом яких мало місце звернення до суду і відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, 22 червня 2016 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку /а. с. 6 зворот/.
Згідно із вказаною анкетою заявою - ОСОБА_1 погодилася, що дана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг.
Анкета-заява не містить інформацію про досягнення сторонами згоди щодо надання заявниці певного виду банківських послуг та погодження будь-яких умов кредитного договору: про видачу кредитної картки, розміру встановленого банком на платіжну кредитну карту кредитного ліміту, відсотків за користування, відповідальності (пеня, штраф), строку дії договору. Наданий банком витяг із Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна GOLD» містить, зокрема, базову процентну ставку, обов`язковий щомісячний платіж, пеню за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань, однак вказаний витяг із Тарифів не підписаний позичальником /а. с. 12/.
Згідно долученого до позовної заяви розрахунку заборгованості станом на 11 квітня 2020 року у ОСОБА_1 утворилася заборгованість у розмірі 26721,64 грн, з яких: 15 580. 41 грн - заборгованість за кредитом; 10 361.23 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 780.00 грн – пеня /а. с. 5-6/.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Установлено, що анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, яку підписала відповідач, не містить відомостей щодо укладення сторонами кредитного договору та його умов: суми кредиту чи кредитного ліміту, даних про видачу кредитної картки, її виду та строку дії, відсотків за користування, відповідальності, тобто анкета-заява, яка міститься в матеріалах справи, взагалі не містить ніяких даних щодо обрання відповідачем виду банківських послуг, крім особистих даних та його підпису.
У матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази про узгодження сторонами суми кредитного ліміту, отримання відповідачем кредитної картки та досягнення сторонами умов про строк, на який надавався кредит.
У даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої -договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua), копію якого надано позивачем, не містить дати їх затвердження і введення у дію, до того ж ці Умови неодноразово змінювалися самим АТ КБ «Акцент-Банк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (22 червня 2016 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (12 травня 2020 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про кредитний ліміт, сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Надані позивачем Правила надання банківських послуг у ПАТ «Акцент-Банку», з огляду на їх мінливий характер також не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, оскільки вони не підписані та не визнаються позичальником і ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Такий правовий висновок відповідає постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).
Що стосується стягнення наданих відповідачці Банком коштів, колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне.
Відповідач у відзиві на позов і апеляційну скаргу не заперечує отримання нею від позивача грошових коштів на придбання телефону, однак заперечує підписання та погодження нею будь-яких умов щодо користування кредитом та зазначає, що нею вже сплачено Банку 34 563,47 грн.
Як вбачається з розрахунку заборгованості, у період з 22 липня 2016 року по 01 листопада 2016 року ОСОБА_1 отримала від Банку 17 268,09 грн, повернула у період з 22 липня 2016 року по 17 липня 2019 року – 23 680 грн. У прострочену заборгованість позивач списував відсотки за користування кредитом – розмірі 93,59 і 88,8, які сторони не погоджували і відповідач згоди на їх застосування не надавала, а також Банк включав до простроченої заборгованості штрафи за прострочку, страхові платежі за використання ліміту, що також відповідач не погоджувала.
Тому за вказаних обставин відсутні підстави вважати, що у відповідача наявний обов`язок, згідно ст. 530 ЦК України, по поверненню отриманих коштів.
Долучена до апеляційної скарги виписка по картковому рахунку НОМЕР_1 за період з 22 червня 2016 року по 30 квітня 2021 року, до уваги колегією суддів не приймається, оскільки банк не додавав, не приєднував вказану довідку у якості доказу під час розгляду справи у суді першої інстанції, на її наявність в суді не посилався.
При цьому позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви (частина перша статті 83 ЦПК України).
Відповідно до частини восьмої статті 83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Колегія суддів звертає увагу, що єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом (у тому числі апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого строку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких також покладений на учасника справи (у цьому випадку на позивача).
Однак, про наявність таких об`єктивних обставин позивач суду не повідомляв, в апеляційній скарзі на них не посилався та на докази, що їх підтверджують.
Банк зазначив про вказану вище виписку лише в апеляційній скарзі, додавши її копію до апеляційної скарги /а. с. 56-59/. 
Згідно з частиною третьою статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Таким чином, враховуючи, що банк в апеляційній скарзі взагалі не мотивував неможливість подання виписки по картковому рахунку НОМЕР_1 за період з 22 червня 2016 року по 30 квітня 2021 року до суду першої інстанції, вона судом апеляційної інстанції, як доказ, не приймається та не оцінюється.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 20 жовтня 2020 року у справі № 756/671/19.
Доводи апеляційної скарги АТ «Акцент-Банк» про те, що відповідач в анкеті заяві підтвердила під розпис факт ознайомлення з Умовами і правилами надання банківських послуг та зобов`язалася в подальшому регулярно знайомитися зі змінами до них на сайті Банку, до уваги колегії суддів не приймаються та підлягають відхиленню, оскільки Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містить жодного посилання на Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, що діяли саме на час її складання, а загальне зазначення у анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку не можуть свідчити про той факт, що саме ці Умови та Правила надавались відповідачу, що саме ці Умови та Правила мала на увазі відповідач, підписуючи анкету-заяву, оскільки не надано позивачем підписані Умови та Правила.
Інші доводи апеляційної скарги АТ «Акцент-Банк» зводяться до повторення доводів позовної заяви, які не ґрунтуються на встановлених судом обставинах справи і наданих на їх підтвердження доказах.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Згідно з вимогами ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по суті судове рішення.
З огляду на зазначене, доводи апеляційної скарги АТ «Акцент-Банк» не ґрунтуються на законі, не містять нові факти чи засоби доказування, висновки суду не спростовують, тому підлягають відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 375 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» залишити без задоволення.
Рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 05 квітня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий Л. П. Воронцова 

Судді: П. Я. Ігнатенко 

О. М. Полікарпова