ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/19138/19                                                                                 Головуючий у 1 інстанції: Келеберда В.І.
                                                                                Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  27 травня 2021 року                                                                                            м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача                                    Вівдиченко Т.Р.
Суддів                                                      Кобаля М.І.
                                                                 Чаку Є.В.
За участю секретаря                               Борейка Д.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 березня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства у справах ветеранів, тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб України, Державної казначейської служби України, третя особа - ОСОБА_2 про визнання протиправними рішень, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач – ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства у справах ветеранів, тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб України, Державної казначейської служби України, третя особа - ОСОБА_2 , в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просив:
- визнати протиправними дії Державної служби України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції щодо недотримання умов, порядку розподілу і суми призначеної одноразової грошової допомоги, у зв`язку із смертю військовослужбовця, працівника міліції ОСОБА_3 членам сім`ї загиблого: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , визначених абз. 1 пункту 5 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2017 року №855 в частині розподілу сум лише на двох членів сім`ї загиблого (замість чотирьох членів сім`ї загиблого) і розрахунку та виплати самої одноразової грошової допомоги, у зв`язку із смертю військовослужбовця, працівника міліції ОСОБА_3 двом членам сім`ї загиблого: ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , у значно нижчому розмірі, ніж передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2017 року №855 на момент здійснення розрахунку і виплати грошової допомоги;
-          визнати протиправним рішення Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб, відповідно до Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” від 06 вересня 2018 року №10/ІІІ/12/1 та від 06 вересня 2018 року №10/ІІІ/12/2 в частині здійсненого порядку визначення суми призначеної одноразової грошової допомоги, у зв`язку зі смертю військовослужбовця, працівника міліції ОСОБА_3 , членам сім`ї загиблого: ОСОБА_1 ,   ОСОБА_4 ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , і її розподілу в порушення вимог, визначених абз. 1 пункту 5 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2017 року №855, в частині розрахунку грошової виплати у значно нижчому розмірі, ніж було передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2017 року №855 на момент здійснення розрахунку і виплати грошової допомоги;
- зобов`язати Державну службу України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції здійснити визначення суми призначеної одноразової грошової допомоги, у зв`язку зі смертю військовослужбовця, працівника міліції ОСОБА_3 , членам сім`ї загиблого: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , її розподіл з дотриманням вимог, визначених абз.1 пункту 5 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2017 року №855, з визначенням прожиткового мінімуму із розрахунку на 01 січня календарного року, у якому подано рапорти/заяви про виплату одноразової грошової допомоги, тобто станом на 18 березня 2018 року, та провести відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум членам сім`ї загиблого.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 березня 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено. 
Не погодившись з рішенням суду, позивач - ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що відповідач протиправно виплатив одноразову грошову допомогу, відповідно до Порядку призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності деяких категорій осіб відповідно до Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” від 29 квітня 2016 р. №336, оскільки, така виплата повинна відбуватися, згідно положень Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві  від 25 грудня 2013 р. № 975.
24 травня 2021 року через систему «Електронний суд» до Шостого апеляційного адміністративного суду від Міністерства у справах ветеранів  України надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.
Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, у зв`язку із загибеллю сина – ОСОБА_3 під час несення служби по охороні громадського порядку в районах ведення бойових дій у складі батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Артемівськ» ГУ МВС України в Дніпропетровській області, подальшого викрадення, катування та вбивства, батьки загиблого – ОСОБА_1 та ОСОБА_4 20 січня 2018 року звернулися до Державної служби у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції (далі – Держслужба) із заявами про виплату одноразової грошової допомоги.
Розглянувши заяви, Державна служба у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції листом від 31 січня 2018 року №474/03/05.1-18 повідомила, що, згідно пункту 9 Порядку призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності деяких категорій осіб, відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2016 року №336,  Міжвідомча комісія з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб, відповідно до закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» розглядає подані документи, запитує інформацію в органах, уповноважених виплачувати одноразову грошову допомогу відповідно до інших законів, крім Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», стосовно виплати або невиплати такої допомоги особам, щодо яких здійснено запит, а також, у разі потреби уточнює інформацію про осіб, стосовно яких подані документи, заслуховує пояснення таких осіб, свідків, представників державних органів і в місячний строк із дня надходження документів (уточненої інформації) приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або рішення про відмову в її призначенні.
У зазначеному листі, також, вказано, що після надходження уточненої інформації, на засіданні Міжвідомчої комісії будуть розглянуті документи та прийнято відповідне рішення, про що заявників буде повідомлено додатково.
Надалі, Державна служба у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції листом від 07 березня 2018 року повідомила ОСОБА_1 , що, відповідно до протоколу засідання Міжвідомчої комісії від 01.03.2018 року №3, прийнято рішення про відкладення розгляду матеріалів про визначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , у зв`язку із загибеллю сина – ОСОБА_3 під час участі в АТО, забезпеченні її проведення, на підставі отримання звернення від представника ОСОБА_2 від 28.02.2018 року, у якому повідомлено про її звернення до органів соціального захисту населення з   метою отримання посвідчення члена сім`ї померлого (загиблого) ветерана війни.
За інформацією Державної служби у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції, станом на 06 вересня 2018 року до Держслужби не надходило будь-яких інших заяв, документів, інформації, повідомлень, а також, заяви про призначення одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності деяких категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» із копією посвідчення члена сім`ї померлого (загиблого) ветерана війни та відповідними додатками до неї.
Зважаючи на наявність усіх необхідних документів, передбачених Порядком №336, відсутності будь-яких інших заяв щодо виплати грошової допомоги, у зв`язку із загибеллю ОСОБА_3 , виконавши передбачені процедури, Міжвідомча комісія на засіданні 06 вересня 2018 року розглянула заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_4 від 20 січня 2018 року та одноголосно прийняла рішення призначити їм одноразову грошову допомогу, у зв`язку із загибеллю сина – ОСОБА_3 під час участі в АТО, забезпеченні її проведення.
Зазначені обставини підтверджуються Витягом з протоколу №10 Міжвідомчої комісії від 06 вересня 2018 року, наявним в матеріалах справи.
Також, до Державної служби у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції 26 лютого 2019 року надійшов запит ОСОБА_1 від 18 лютого 2019 року з проханням повідомити на яку кількість членів сім`ї загиблого здійснено поділ виплати,   згідно якої правової підстави та у якому розмірі.
Листом від 05 березня 2019 року Державною службою у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції повідомлено ОСОБА_1 , що до членів сім`ї загиблого, згідно абз.10 пункту 2 Порядку №336, належать утриманці загиблого або особи, що пропала безвісти, яким у зв`язку з цим виплачується пенсія; батьки, один з подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні; діти, які не мають (і не мали) своїх сімей; діти, які мають свої сім`ї, але стали інвалідами до досягнення повноліття; діти, обоє з батьків яких загинули або пропали безвісті.   Одноразова грошова допомога в разі загибелі осіб, зазначених у підпункті пункту 3 цього Порядку, призначається та виплачується членам їх сімей у розмірі 750 прожиткових мінімумів, установлених законом для працездатних осіб на 01 січня календарного року, в якому загинула (померла) особа, рівними частинами.         
У зв`язку з загибеллю ОСОБА_3 , батьку та матері призначено одноразову грошову допомогу у загальній сумі 913  500,00 грн.
Також, ОСОБА_1 повідомлено, що, відповідно до абзацу п`ятого пункту 15 Порядку №336, у разі коли після виплати одноразової грошової допомоги за її одержанням звертаються інші члени сім`ї загиблого (померлого) одержувача допомоги, питання розподілу суми одноразової грошової допомоги вирішується за взаємною згодою таких осіб, або в судовому порядку.
У подальшому на адресу Державної служби у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції надійшов запит ОСОБА_1 від 11 липня 2019 року щодо перевірки розміру виплати, проведення перерахунку виплати, здійснення доплати до встановленого законом розміру одноразової грошової допомоги, у зв`язку із загибеллю сина.   
На зазначений запит надано відповідь від 24 липня 2019 року №2634/02/05.1-19 та повідомлено ОСОБА_1 , що одноразова грошова допомога у розмірі 750 прожиткових мінімумів, установлених законом для працездатних осіб на 01 січня календарного року, у якому загинув ОСОБА_3 вже виплачена у рівних частинах ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , а заяв про виплату допомоги від ОСОБА_2 , у тому числі, в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_5 , до Держслужби не надходило.
Не погоджуючись із виплатою одноразової грошової допомоги, відповідно до Порядку №336, а також, виплатою такої допомоги не всім членам сім`ї, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами ст. 46 Конституції України,  громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Правовий статус ветеранів війни визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII.
Згідно абз. 4 пункту 1 статті 10 цього Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», чинність цього Закону поширюється на сім`ї осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, поліцейських, які загинули або померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час участі в антитерористичній операції, захищаючи незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України.
У відповідності до ч. 7 ст. 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», членам сімей осіб, зазначених в абзацах четвертому-восьмому пункту 1 статті 10 цього Закону, за рахунок коштів державного бюджету призначається та виплачується одноразова грошова допомога у зв`язку із загибеллю (смертю) члена сім`ї у розмірі, визначеному підпунктом «а» пункту 1 статті 162 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Якщо особа у зв`язку із загибеллю (смертю) члена сім`ї одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією частиною, та одноразової грошової допомоги   відповідно до інших законів України, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за вибором такої особи.
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2016 року № 336 затверджено Порядок призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності деяких категорій осіб відповідно до Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” (далі – Порядок №336, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Пунктом 1 вищевказаного Порядку № 336, цей Порядок визначає механізм призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час участі в антитерористичній операції, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, деяких категорій осіб (далі - одноразова грошова допомога).
Згідно абз. 5 п.п. 1 п. 2 Порядку №336, одержувачами одноразової грошової допомоги є члени сімей осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які загинули або померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час участі в антитерористичній операції, захищаючи незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України.
Відповідно до абз. 2 п.п. 1 п. 3 Порядку №336, одноразова грошова допомога призначається та виплачується: 1) у разі загибелі (смерті) або визнання безвісно відсутніми - з дати смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть, або з дати ухвалення рішення суду про визнання особи безвісно відсутньою (оголошення її померлою): осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які загинули або померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час участі в антитерористичній операції, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, захищаючи незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України.
За приписами абз. 1 п. 5 Порядку №336, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті) осіб, зазначених у підпункті 1 пункту 3 цього Порядку, призначається та виплачується членам їх сімей у розмірі 750 прожиткових мінімумів, установлених законом для працездатних осіб на 01 січня календарного року, в якому загинули (померли) особи, зазначені у підпункті 1 пункту 3 цього Порядку, рівними частинами.
Положеннями пункту 7 Порядку №336 передбачено, що для призначення одноразової грошової допомоги члени сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпункті 1 пункту 3 цього Порядку, подають міжвідомчій комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб, відповідно до Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, утвореній Державною службою у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції (далі - міжвідомча комісія), заяву кожного повнолітнього члена сім`ї загиблого (померлого), які мають право на отримання допомоги. У разі коли у загиблого залишилися малолітні чи неповнолітні діти, інший з їх батьків, опікун, піклувальник або інший законний представник подає заяву про виплату одноразової грошової допомоги або про відмову від отримання одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 5 цього Порядку.
До заяви додаються копії таких документів: посвідчення члена сім`ї померлого (загиблого) ветерана війни; свідоцтва про смерть загиблого (померлого); свідоцтва про народження особи - для виплати одноразової грошової допомоги батькам загиблого (померлого); свідоцтва про шлюб - для виплати грошової допомоги дружині (чоловікові); сторінок паспортів повнолітніх членів сім`ї з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; свідоцтва про народження дитини - для виплати одноразової грошової допомоги дитині; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів і має відповідну відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою); рішення районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі їх створення), сільської, селищної ради або суду про встановлення опіки чи піклування над дитиною-сиротою, дитиною, позбавленою батьківського піклування (у разі здійснення опіки або піклування над дітьми загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпункті 1 пункту 3 цього Порядку); рішення суду або нотаріально посвідченого правочину, що підтверджує факт перебування заявника на утриманні загиблого (померлого) (подають особи, які не були членами сім`ї загиблого (померлого), але перебували на його утриманні).
Як вбачається з матеріалів справи, позивач – ОСОБА_1 та його дружина – ОСОБА_4 звернулися до Державної служби у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції із заявами (рапортами) від 20 січня 2018 року про виплату одноразової грошової допомоги (Т. 2 а.с. 95-98).
Відповідно до рішень Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб, відповідно до Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” від 06 вересня 2018 року №10/ІІІ/12/1 та №10/ІІІ/12/2, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 призначено одноразову грошову допомогу  у розмірі 456  750,00 грн. кожному (Т. 1 а.с. 167-168).
Вищевказана одноразова грошова допомога була призначена, відповідно до Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” та Порядку №336.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що має право на отримання одноразової грошової допомоги, як на підставі Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 р. № 850 (далі – Порядок №850), так і на підставі Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975 (далі – Порядок №975).
При цьому, апелянт вказує, що Порядок №975 необхідно застосовувати в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2017 року №855, відповідно до п. 5 якого, одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, передбачених підпунктом 1 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року. Тобто, апелянт вважає, що розмір одноразової грошової допомоги потрібно визначати, виходячи з 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату загибелі його сина.
Щодо посилання апелянта на Порядок №850, колегія суддів зазначає наступне.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 р. № 707 Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції передбачено, що особам,  які  до набрання чинності Законом № 208-VIII (208-19) від 13.02.2015 мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога призначається і виплачується відповідно до Порядку та умов, затверджених цією Постановою, згідно з Постановою КМ № 850 
Відповідно до пункту 3 Порядку №850, грошова допомога призначається і виплачується у разі: 1) загибелі (смерті) працівника міліції, який перебував на службі в органах внутрішніх справ, під час виконання ним службових обов`язків - у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату загибелі (смерті), рівними частками членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого).
В силу пункту 5 Постанови №850, за наявності в працівника міліції або членів його сім`ї права на отримання одночасно одноразової грошової допомоги з підстав, передбачених статтею 23 Закону України “Про міліцію”, та встановлених іншими законами компенсаційної виплати або одноразової грошової допомоги виплата проводиться з однієї підстави за вибором особи.
Пунктом 6 Порядку №850 передбачено, що члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається грошова допомога, подають за останнім місцем проходження служби працівником міліції заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого), які мають право на отримання грошової допомоги, а в разі наявності неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату грошової допомоги за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов.
З вищевказаних норм вбачається, за наявності права на отримання одночасно одноразової грошової допомоги з підстав, передбачених статтею 23 Закону України “Про міліцію”, та встановлених іншими законами, виплата проводиться з однієї підстави за вибором особи.
При цьому, у випадку бажання членів сім`ї загиблого отримати одноразову грошову допомогу у порядку, передбаченому Порядком №850, то вони повинні подати заяву про отримання такої допомоги за останнім місцем проходження служби працівником міліції.
Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 заяви (рапорти) від 20 січня 2018 року були подані до Державної служби у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції, а не до Міністерства внутрішніх  справ України.
З огляду на зазначене, для виплати одноразової грошової допомоги на підставі Порядку №850 відсутні правові підстави.
Щодо доводів апелянта про необхідність виплати відповідачем одноразової грошової допомоги в порядку, визначеному Порядком №975, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2017 року №855, слід зазначити наступне.
Колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_3 – син позивача, проходив службу у складі Батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Артемівськ» ГУ МВС України в Дніпропетровській області.
Пунктом 1 Порядку №975 передбачено, що цей Порядок визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст).
За приписами пункту 5 Порядку №975, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2017 року №855, одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, передбачених підпунктом 1 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.
Згідно пункту 10 Порядку №975, члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган), такі документи: заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого), які мають право на отримання допомоги, а у разі наявності неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату одноразової грошової допомоги; витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста із списків особового складу військової частини (підрозділу, органу); витяг з особової справи про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.
Як вбачається із заяв (рапортів)   ОСОБА_1 та ОСОБА_4 від 20 січня 2018 року, заявники  просили виплатити одноразову грошову допомогу  на підставі: згідно ст. 23 Закону України «Про міліцію», п. 1.1. Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 р. № 707, п.п. 2, 3 Порядку та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 р. №850, п.п. 2, 3, 5 Порядку призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності деяких категорій осіб відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2016 р. № 336.
Колегія суддів наголошує на тому, що у заявах (рапортах) від 20 січня 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не просили провести виплату на підставі Порядку №975.
Крім того, такі заяви (рапорти) були подані до Державної служби у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції, а тому, вірним є висновок суду першої інстанції  про те, що положення Порядку №975 не розповсюджуються на правовідносини, що виникли між сторонами у даній справі, оскільки, Держслужба у справах ветеранів війни та учасників АТО призначає та виплачує одноразову грошову допомогу, відповідно до частини сьомої статті 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та Порядку №336. 
З огляду на вищезазначене, доводи апелянта про те, що виплата одноразової грошової допомоги повинна відбуватися за приписами Порядку №975, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2017 року №855, колегія суддів вважає необґрунтованими.
З приводу доводів ОСОБА_1 про протиправність дій  відповідача в частині проведення виплати лише йому та дружині, а не у розрахунку на чотирьох осіб, включаючи дружину загиблого та його неповнолітнього сина, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно вимог абзацу п`ятого пункту 15 Порядку №336, у разі, коли після виплати одноразової грошової допомоги   за її одержанням звертаються інші члени сім`ї загиблого (померлого) одержувача допомоги, питання розподілу суми одноразової допомоги вирішується за взаємною згодою таких осіб або в судовому порядку.
Матеріали справи свідчать та не заперечувалося апелянтом, що позивачу  та його дружині, у зв`язку з загибеллю ОСОБА_3 , було призначено одноразову грошову допомогу у загальній сумі 913  500,00 грн.
Враховуючи вищезазначене, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що питання одержання допомоги іншими членами сім`ї загиблого, у даному випадку, дружиною та сином ОСОБА_3 , може бути вирішено за даних обставин лише у спосіб та у порядку, визначені абзацом 5 пункту 15 Порядку №336.
Відповідно до статті 6 КАС України та статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету "в інтересах суспільства". Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено "справедливий баланс" між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі "Колишній Король Греції та інші проти Греції" (Former King of Greece and Others v. Greece) [ВП], заява № 25701/94, пп. 79 та 82, ЄСПЛ 2000-XII).
Тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, в який тлумачиться і застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики Суду (див. рішення у справі "Скордіно проти Італії"(Scordino v. Italy) (№ 1) [ВП], № 36813/97, пункти 190 та 191, ECHR 2006-V та п.52 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Щокін проти України" (заяви №№ 23759/03 та 37943/06), від 14 жовтня 2010 року, яке набуло статусу остаточного 14 січня 2011 року).
Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.
Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та відсутність правових підстав для їх задоволення. 
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому, підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 288, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 березня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач                                                                        Вівдиченко Т.Р.
          
Судді                                                                                             Кобаль М.І.
                                                                                                  
                                                                                                      Чаку Є.В.

                                                                      Повний текст постанови виготовлено 01.06.2021 р.