ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2021 року 
м. Київ
справа № 826/10150/18
адміністративне провадження № К/9901/35077/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Жука А.В.,
суддів: Білак М.В.,  Калашнікової О.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південно-західна залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»
до Андрушівської районної державної адміністрації Житомирської області (відповідач-1), Управління праці та соціального захисту населення Андрушівської районної державної адміністрації Житомирської області (відповідач-2)
про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,
провадження у якій відкрито
за касаційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення Андрушівської районної державної адміністрації Житомирської області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.06.2019 (головуючий суддя - Келеберда В.І.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.11.2019 (головуючий суддя - Вівдиченко Т.Р., судді - Карпушова О.В., Собків Я.М.)
ВСТАНОВИВ:
І. Історія справи
Короткий зміст позовних вимог
1.   У липні 2018 року Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південно-західна залізниця» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Андрушівської районної державної адміністрації Житомирської області та Управління праці та соціального захисту населення Андрушівської районної державної адміністрації Житомирської області, в якому просило суд:
- визнати протиправною бездіяльність Андрушівської районної державної адміністрації в частині не передбачення коштів на компенсаційні виплати за надання пільг в наданні послуг електрозв`язку окремим категоріям громадян при розробці бюджету міста на 2017 рік;
- визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Андрушівської районної державної адміністрації в частині невиконання вимог пункту 6 «Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256, а саме нереєстрації за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 додаткових зобов`язань за фактично надані послуги пільгового проїзду залізницею окремим категоріям громадян зі станцій та зупиночним пунктам, що розташовані у межах Андрушівського району за цей же період та не надсилань інформації про додаткові зобов`язання щомісячно до 18 числа фінансовому органу Андрушівської районної державної адміністрації;
- стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Андрушівської районної державної адміністрації Житомирської області на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» 20   511,65 грн шкоди, заподіяної протиправними діями та бездіяльністю відповідачів, у сумі витрат, які понесла залізниця на перевезення пасажирів, які користуються пільгами з оплати проїзду у приміських поїздах за період з 01.01.2017 по 31.12.2017.
2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 позивачем перевезено пасажирів пільгових категорій на суму 20   511,65 грн. Однак, в порушення вимог чинного законодавства України щодо пільг, компенсацій та гарантій, відповідачами було протиправно не здійснено заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256, не зареєстровано за вказаний період додаткових зобов`язань за фактично надані позивачем послуги пільгового проїзду залізницею окремим категоріям громадян та не сплачено Регіональній філії «Південно-західна залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» витрат на перевезення пасажирів залізницею, які користуються пільгами з оплати проїзду у приміських поїздах за вказаний період у сумі 20  511,65 грн.
Короткий зміст рішень судів першої інстанції
3. Рішенням           Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.06.2019, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.11.2019, адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність:
- Андрушівської районної державної адміністрації в частині не передбачення коштів на компенсаційні виплати за надання пільг в наданні послуг електрозв`язку окремим категоріям громадян при розробці бюджету міста на 2017 рік;
- Управління праці та соціального захисту населення Андрушівської районної державної адміністрації в частині невиконання вимог пункту 6 «Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256, а саме нереєстрації за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 додаткових зобов`язань за фактично надані послуги пільгового проїзду залізницею окремим категоріям громадян зі станцій та зупиночним пунктам, що розташовані у межах Андрушівського району за цей же період та не надсилань інформації про додаткові зобов`язання щомісячно до 18 числа фінансовому органу Андрушівської районної державної адміністрації.
Стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення Андрушівської районної державної адміністрації Житомирської області на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» 20  511,65 грн шкоди, заподіяної протиправними діями та бездіяльністю відповідачів, у сумі витрат, що понесла залізниця на перевезення пасажирів, які користуються пільгами з оплати проїзду у приміських поїздах за період з 01.01.2017 по 31.12.2017.
4. Суди попередніх інстанцій виходили з того, що позивач протягом 2017 року здійснив дії щодо виконання державної програми з надання послуг по перевезенню пільгових категорій громадян та обліку цих пасажирів, а тому ненадходження субвенції з державного бюджету не може порушувати право позивача на отримання компенсаційних виплат за надані послуги щодо перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян в повному розмірі, та вказані обставини не можуть бути підставою для звільнення від виконання зобов`язань. Оскільки органом місцевого самоврядування не проводилась робота щодо відшкодування збитків від перевезення пільгових категорій громадян, не забезпечено виконання державної програми соціального захисту населення, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що відповідачами не виконано вимоги чинного законодавства, чим допущено протиправну бездіяльність.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву на неї
5.   У грудні 2019 року Управлінням праці та соціального захисту населення Андрушівської районної державної адміністрації Житомирської області подано касаційну скаргу на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.06.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.11.2019. У касаційний скарзі відповідач-2, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, просить скасувати зазначені судові рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Також скаржник просить здійснити перерозподіл судових витрат.
6. Касаційна скарга обґрунтована тим, що судами попередніх інстанцій не враховано того, що Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України» №1789-VIII від 20.12.2016 були внесені зміни до ст. 91 Бюджетного кодексу України, відповідно до яких компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян з 01.01.2017 фінансуються за рахунок місцевих бюджетів, а не за рахунок державного бюджету. Також відповідач-2 вказує, що Постановою Кабінету Міністрів України №426 від 21.06.2017 внесено зміни до Постанови Кабінету Міністрів України №256 від 04.03.2002, а саме: абзац перший пункту 4 викладено в новій редакції і слова «субсидій, допомоги та компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремим категоріям громадян» замінено словами «субсидій і допомоги населенню». Зазначає, що з метою відшкодування за пільгове перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян у 2017 році за рахунок місцевих бюджетів Управлінням праці і соціального захисту населення була розроблена розроблена місцева програма, ключовою умовою якої для проведення відшкодування за перевезення пільгових категорій громадян є подача звітності залізницею звіту форми « 2-пільга», чого не було зроблено позивачем.
7. У відзиві на касаційну скаргу позивач вважає доводи касаційної скарги необґрунтованими, та просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін. Позивач погоджується з тим, що видатки на компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян віднесено до видатків місцевих бюджетів, однак вважає, що протягом поточного року відповідачі мали змогу подати відповідні зміни до місцевого бюджету шляхом включення до нього компенсаційних виплат залізниці за пільговий проїзд окремих категорій громадян за 2017 рік. Вказує, що єдиним документом для підтвердження фактичної суми пільгових перевезень для отримання компенсації, є облікова форма, затверджена Порядком №1359.
Рух адміністративної справи в суді касаційної інстанції
8.   Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.12.2019 для розгляду справи №826/10150/18 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Шипуліна Т.М., судді - Бившева Л.І., Олендер І.Я.
9. Ухвалою Верховного Суду від 19.12.2019 задоволено заяви суддів Шипуліної Т.М., Бившевої Л.І., Олендера І.Я. про самовідвід. Матеріали справи №826/10150/18 передано до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення складу суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, Положенням про автоматизовану систему документообігу суду та Тимчасовими засадами використання автоматизованої системи документообігу суду та визначення складу суду у Верховному Суді.
10. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.12.2019 для розгляду справи №826/10150/18 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Жук А.В., судді - Білак М.В., Калашнікова   О.В.
11. Ухвалою Верховного Суду від 03.01.2020 відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою, встановлено строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
12. Ухвалою Верховного Суду від 16.06.2021 адміністративну справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
ІІ. Встановлені судами фактичні обставини справи
13.  Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі виробничого підрозділу регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» Коростенська дирекція залізничних перевезень протягом 2017 року надавались послуги по пільговому перевезенню окремих категорій громадян у приміському сполученні зі станцій та зупиночних пунктів Андрушівського району Житомирської області. Так, з 01.01.2017 по 31.12.2017 залізницею надано послуги по перевезенню пільгових категорій громадян на суму 20   511,65 грн.
14. Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» не було передбачено субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг з послуг зв`язку, інших передбачених законодавством пільг та компенсацій за пільговий проїзд окремих категорій громадян, за рахунок якої здійснювалися компенсаційні виплати за пільгове перевезення окремих категорій громадян.
15. Районна державна адміністрація неодноразово зверталась до голови районної ради та фінансового управління районної державної адміністрації, однак фінансування необхідних обсягів витрат не відбувалося
16. З метою відшкодування за пільгове перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян у 2017 році з місцевого бюджету управлінням були розроблені та затверджені (розпорядження голови райдержадміністрації №24 від 15.02.2017, рішення чотирнадцятої сесії сьомого скликання районної ради №17 від 10.03.2017) зміни до «Районної комплексної програми соціального захисту інвалідів, ветеранів війни та праці, пенсіонерів та незахищених верств населення Андрушівського району на 2016-2018 роки».
17. В районній комплексній програмі у пункті 16 зазначено: забезпечити відшкодування ПАТ «Українська залізниця» регіональна філія «Південно-Західна залізниця» за надані послуги перевезення пільгових категорій громадян, які перебувають на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, відповідно до звіту форми « 2-пільга» та відповідно до чинного законодавства.
18. Згідно із затвердженим головою районної державної адміністрації кошторису та плану асигнувань на 2017 рік УПСЗН Андрушівська РДА на відшкодування по перевезенню пільгових категорій громадян залізничним транспортом, виділено 50 тисяч гривень на виконання вищезазначеної районної програми на 2017 рік (орієнтовний обсяг фінансування 90 тисяч гривень).
19. Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач неодноразово звертався до відповідачів щодо передбачення у місцевому бюджеті суми компенсації за пільгові перевезення на 2017 рік. 
20. Судом першої інстанції встановлено, що оскільки Коростенська регіональна філія «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» не надає звіт згідно форми « 2-пільга» кошти було перераховано виробничому підрозділу Козятинської дирекції залізничних перевезень, які надавали звіт згідно з пунктом 16 «Районної комплексної програми соціального захисту інвалідів, ветеранів війни та праці, пенсіонерів та незахищених верств населення Андрушівського району на 2016-2018 роки».
21. Судами також встановлено, що на пропозицію позивача щодо укладення договору про порядок відшкодування витрат від перевезень окремих категорій громадян, що мають відповідні пільги, залізничним транспортом у приміському сполученні за рахунок коштів місцевого бюджету, відповідач-2 відмовився від його укладення, посилаючись на відсутність відповідних видатків у вигляді субвенцій у Державному бюджеті на 2017 рік.
22. Позивачем щомісячно готувалась облікова форма про недоотримані кошти за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, витрати на перевезення яких відшкодовується з державного та місцевих бюджетів, а також рахунки № 01/17 від 03 лютого 2017 року, № 02/17 від 03 березня 2017 року, №  03/17 від 03 квітня 2017 року, № 04/17 від 05 травня 2017 року, № 05/17 від 06 червня 2017 року, № 06/17 від 04 липня 2017 року, № 07/17 від 04 серпня 2017 року, № 08/17 від 06 вересня 2017 року, № 09/17 від 06 жовтня 2017 року, № 10/17 від 06 листопада 2017 року, № 11/17 від 06 грудня 2017 року, № 12/17 від 06 січня 2018 року, на відшкодування недоотриманих коштів за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян.
ІІІ. Релевантні джерела права й акти їх застосування
(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)
23. Конституція України
23.1. Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
24. Бюджетний кодекс України 
24.1. Статтею 4 Бюджетного кодексу України визначено, що якщо іншим нормативно-правовим актом бюджетні відносини визначаються інакше, ніж у Кодексі, застосовуються відповідні норми Кодексу.
24.2. Відповідно до статті 7 Бюджетного кодексу України місцеві бюджети є самостійними. Самостійність бюджетів забезпечується закріпленими за ними відповідних джерел доходів бюджету, правом відповідних органів державної влади та органів місцевого самоврядування визначати напрями використання бюджетних коштів відповідно до законодавства України, самостійно і незалежно одне від одного розглядати та затверджувати відповідні місцеві бюджети.
24.3. За приписами статті 91 Бюджетного кодексу України до видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів, належать, серед іншого, видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення, зокрема на компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян.
25. Закон України «Про залізничний транспорт»
25.1. Частиною п`ятою статті 7 Закону передбачено право Укрзалізниці у разі неприйняття органами місцевого самоврядування (протягом 6 місяців після звернення залізниці) рішень про компенсацію збитків залізниць з місцевих бюджетів або за рахунок підприємств, що обслуговуються цими дільницями, станціями та під`їзними коліями, прийняти рішення про закриття малодіяльних збиткових залізничних дільниць, станцій та залізничних під`їзних колій.
25.2. Згідно з ч. 6 ст. 9 Закону для захисту інтересів окремих категорій громадян на пасажирських перевезеннях, у тому числі приміських, можуть передбачатися пільгові тарифи. Збитки залізничного транспорту загального користування від їх використання відшкодовуються за рахунок державного або місцевих бюджетів залежно від того, яким органом прийнято рішення щодо введення відповідних пільг.
26. Порядок розрахунку обсягів компенсаційних виплат за пільгові перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1359 від 16.12.2009
26.1. Відповідно до пункту 9 Порядку, залізниця на підставі місячної станційної звітності складає облікову форму про недоотримані кошти за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, витрати на перевезення яких відшкодовується з державного або місцевих бюджетів.
27. Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №256 від 04.03.2002
27.1. Пунктом 1 Порядку №256 встановлено, що цей Порядок визначає відповідно до статті 102 Бюджетного кодексу України механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу (в тому числі послуг з транспортування, розподілу та постачання), послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і крапленого газу; доставки громадянам повідомлень про призначення субсидії; допомоги сім`ям з дітьми, малозабезпеченим сім`ям, інвалідам з дитинства, дітям-інвалідам, тимчасової державної допомоги дітям та допомоги по догляду за інвалідами I чи II групи внаслідок психічного розладу за рахунок субвенцій з державного бюджету.
IV. Позиція Верховного Суду
28. За приписами ч. 1 ст. 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
29.   Оцінюючи обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.
30. Приймаючи рішення про задоволення позову, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що відповідачем-2 всупереч вимогам п. 6 Порядку №256 не було зареєстровано за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 додаткових зобов`язань за фактично надані послуги пільгового проїзду залізницею окремим категоріям громадян зі станцій та зупиночним пунктам, що розташовані у межах Андрушівського району за цей же період та не надсилань інформації про додаткові зобов`язання щомісячно до 18 числа фінансовому органу Андрушівської районної державної адміністрації.
31. Суди попередніх інстанцій посилалися, зокрема, на те, що компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян Бюджетним кодексом України віднесено до видатків, що здійснюються з бюджетів міст обласного значення районних бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад, що створюються згідно з законом та перспективним планом формування територій громад, за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетом на державні програми соціального захисту (статті 89, 102 Бюджетного кодексу України) та видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів (стаття 91 Бюджетного кодексу України). Суд апеляційної інстанції також зазначив про те, що механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету визначений постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256 «Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету».
32. Разом з тим, як було зазначено відповідачем-2 в апеляційній та касаційній скаргах, Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України» №1789-VIII від 20.12.2016 були внесені зміни до Бюджетного кодексу, відповідно до яких з 01.01.2017 програма компенсації пільгового проїзду залізничним транспортом віднесена до програм місцевого, а не державного бюджету, як це було до 2017 року. Верховний Суд враховує зазначені доводи, а також зазначає, що вказаним Законом, який набрав чинності з 01.01.2017, були внесені зміни, зокрема, до статей 89 та 102 Бюджетного кодексу України, якими частину 5 статті 102 (щодо субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту, до яких віднесено компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян) виключено, та з пп. «б» п. 4 ч. 1 ст. 89 виключено абзац 5, яким компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян було віднесено до переліку державних програм соціального захисту.
33. Верховний Суд зазначає, що спірні відносини виникли з 01.01.2017, а тому суди мали застосовувати законодавство, чинне на цю дату. Натомість, суди першої та апеляційної інстанцій у своїх рішеннях посилалися на норми Бюджетного кодексу України у попередній редакції, а апеляційний суд на вищевказані доводи апеляційної скарги уваги не звернув. 
34. Крім того, колегія суддів Верховного Суду звертає увагу на те, що Порядок №256, невиконання вимог якого визнано судами протиправною бездіяльністю відповідача-2, був розроблений відповідно до статті 102 Бюджетного кодексу, до якої, як зазначалося вище, 20.12.2016 були внесені зміни. Суди не проаналізували, чи розповсюджуються норми Порядку №256 на спірні відносини у зв`язку з внесеними змінами до Бюджетного кодексу України.
35. Задовольняючи позовні вимоги, суди не встановили, на підставі якої саме програми та за рахунок якого бюджету - державного чи місцевого - позивачу має бути здійснена компенсаційна виплата пільговий проїзд окремих категорій громадян. Суди попередніх інстанцій посилалися на п. 16 Районної комплексної програми соціального захисту інвалідів, ветеранів війни та праці, пенсіонерів та незахищених верств населення Андрушівського району на 2016-2018 роки, відповідно до якого відшкодування регіональній філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» за надані послуги перевезення пільгових категорій громадян, які перебувають на обліку в ЄДАРП забезпечується відповідно до звіту форми « 2-пільга» та відповідно до чинного законодавства. З наведеного слідує, що судами встановлено наявність місцевої програми, яка передбачає компенсацію пільгового проїзду залізниці, однак при цьому судами не надано належної правової оцінки вказаній програмі та не викладено висновку, чи мав позивач виконувати вимоги цієї програми для отримання компенсаційної виплати. 
36. Також, зі змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що через ненадання Коростенською регіональною філією «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» звіту згідно форми « 2-пільга» кошти було перераховано виробничому підрозділу Козятинської дирекції залізничних перевезень, які надавали відповідні звіти. В той же час суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що всупереч вимогам чинного законодавства відповідачами не проводилась робота щодо відшкодування збитків від перевезення пільгових категорій громадян. На переконання колегії суддів Верховного Суду, такі висновки є суперечливими, що не може свідчити про законність та обґрунтованість оскаржуваних рішень. 
37. За таких обставин, висновки судів попередніх інстанцій про те, що Управлінням праці та соціального захисту населення Андрушівської районної державної адміністрації Житомирської області не проводилась робота щодо відшкодування збитків по від перевезення пільгових категорій громадян, а також про те, що відповідачами не передбачено у річному кошторисі Андрушівського району на 2017 рік відповідних видатків, є передчасними.
38. Разом з тим, забезпечуючи пільгове перевезення окремих категорій громадян, держава поклала на себе обов`язок відшкодовувати за рахунок державного або місцевого бюджетів збитки, понесені залізничним транспортом. Однак при цьому неузгодженість дій органів державної влади або невиконання державними органами та їх посадовими особами своїх безпосередніх обов`язків не повинно тягти за собою покладення на суб`єкта господарювання надмірних обов`язків або інших несприятливих наслідків, як це мало місце у справі.
39. Верховний Суд вважає за необхідне зазначити також про те, що незважаючи на те, що судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем складалися звіти за обліковою формою, встановленою Порядком №1359 та надавалися рахунки на відшкодування недоотриманих коштів за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, судові рішення не містять висновку про те, чи є такі дії позивача достатніми для отримання компенсаційної виплати.
40. Враховуючи вищевикладене, Верховний Суд вважає, що суди попередніх інстанцій, не встановивши, за якою саме бюджетною програмою, в якому порядку позивачу має бути здійснена компенсаційна виплата за пільговий проїзд окремих категорій громадян, чи вчинено позивачем достатніх дій для отримання компенсаційної виплати, не встановили всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, що в силу ст. 353 КАС України є порушенням норм процесуального права та має наслідком скасування оскаржуваних судових рішень та направлення справи на новий розгляд. 
41. Відповідно до ч. 2 ст. 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
42. Верховний Суд зазначає, що для ухвалення справедливого та об`єктивного рішення мають бути повністю встановлені та з`ясовані обставини справи, а також надана належна правова оцінка доказам, що мають істотне значення для вирішення спору.
43. Відповідно до ч. 1- 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Оскаржувані рішення цим вимогам не відповідають.
44. Відповідно до частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої або апеляційної інстанції і направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
45. Згідно з ч. 4 статті 353 КАС України справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
46. З урахуванням викладеного, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга Управління праці та соціального захисту населення Андрушівської районної державної адміністрації Житомирської області підлягає частковому задоволенню, та оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи в цій частині на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
47. Під час нового розгляду справи суду першої інстанції слід взяти до уваги викладене в цій постанові та на підставі належних і допустимих доказів, з урахуванням норм законодавства, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, встановити, за якою бюджетною програмою та в якому порядку позивачу має бути здійснена компенсаційна виплата за пільговий проїзд окремих категорій громадян за період з 01.01.2017 по 31.12.2017, встановити, чи був позивач обізнаний з Районною комплексною програмою соціального захисту інвалідів, ветеранів війни та праці, пенсіонерів та незахищених верств населення Андрушівського району на 2016-2018 роки, чи впливає така обізнаність позивача на його право отримати вищевказану компенсаційну виплату, та дослідити, чи є складання облікових форм, затверджених Порядком №1359, та рахунків на відшкодування недоотриманих коштів за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, достатніми діями для отримання компенсаційної виплати. Також суд першої інстанції, з урахуванням Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України» №1789-VIII від 20.12.2016  має з`ясувати, чи розповсюджується на спірні правовідносини норми Порядку №256, та на підставі встановлених обставин дійти висновку про те, чи підлягають позовні вимоги задоволенню.
47. З огляду на результат перегляду спору у суді касаційної інстанції перерозподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Андрушівської районної державної адміністрації задовольнити частково.
2. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 червня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року скасувати , а справу  направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді | А.В. Жук М.В. Білак   О.В. Калашнікова