КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                      
Справа № 753/17647/19                                  Головуючий у 1 інстанції: Лужецька О.Р. 
Провадження № 22-ц/824/5105/2021                       Доповідач: Шебуєва В.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
26 квітня 2021 року                                                                         м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:           
судді-доповідача                       Шебуєвої В.А., 
суддів                                Оніщука М.І., Крижанівської Г.В.,
 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 04 травня 2020 року в справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування,-
 
в с т а н о в и в:
 
У вересні 2019 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) звернулося з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування. Зазначило, що 04 вересня 2016 року о 20 год. 40 хв. на 18 км. Брест-Литовського шосе в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Skoda Fabia», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля «Toyota», д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 . На дату ДТП ОСОБА_1 не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 26 квітня 2018 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль «Toyota», д.н.з. НОМЕР_2 . Відповідно до звіту №1869/17, складеного 30 липня 2017 року ТОВ «Експертно-Асистуюча Компанія «Фаворит», вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Toyota», д.н.з.   НОМЕР_2 без ПДВ склала 33 891,01 грн. У зв`язку з тим, що зазначена шкода не була відшкодована особисто винуватцем ДТП, МТСБУ виплатило потерпілому відшкодування в сумі 33 891,01 грн. та понесло додаткові витрати на оплату послуг з визначення вартості матеріального збитку в розмірі 550,00 грн. МТСБУ просило стягнути з ОСОБА_1 на його користь 34 441,01 грн. 
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 04 травня 2020 року позов МТСБУ задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь МТСБУ кошти в розмірі понесених витрат в сумі 34 441,01 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь МТСБУ витрати по сплаті судового збору в сумі 1 921,00 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та закрити провадження у справі. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. Вважає, що МТСБУ порушило порядок досудового врегулювання спору та поверхнево визначило розмір страхового відшкодування на підставі акту оцінки вартості матеріального збитку. На думку ОСОБА_1 було б правильним визначати розмір відшкодування на підставі рахунків зі станції технічного обслуговування. Звертає увагу на те, що йому не було повернуто замінених запчастин після ремонту автомобіля «Toyota», д.н.з.   НОМЕР_2 . Суд також дійшов помилкового висновку про стягнення з нього витрат по сплаті судового збору, оскільки він звільнений від сплати судового збору відповідно до ст.21 Закону України «Про соціальний статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».  
26 лютого 2021 року МТСБУ подало до суду відзив на апеляційну скаргу. Просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість  рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 04 вересня 2016 року о 20 год. 40 хв. на 18 км. Брест-Литовського шосе в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Skoda Fabia», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля «Toyota», д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП автомобілі зазнали механічних пошкоджень.
Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 26 квітня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 9-10).
На дату ДТП ОСОБА_1 не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
07 серпня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до МТСБУ із заявою про відшкодування шкоди, завданої внаслідок зазначеної ДТП (а.с. 7).
Відповідно до звіту № 1869/17, складеного 30 липня 2017 року ТОВ «Експертно-Асистуюча Компанія «Фаворит», вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Toyota», д.н.з.   НОМЕР_2 , без ПДВ складає 33 891,01 грн. (а.с. 17-23). За складання вказаного звіту МТСБУ сплачено 550,00 грн. 
26 вересня 2018 року МТСБУ виплатило ОСОБА_2 страхове відшкодування  в розмірі 33 891,01 грн. за шкоду, завдану внаслідок ДТП, спричинену з вини відповідача, що підтверджується копією платіжного доручення № 993532 від 26 вересня 2018 року (а.с. 37, 38).
26 вересня 2018 року МТСБУ направило ОСОБА_1 повідомлення про розмір відшкодування, який він зобов`язаний сплатити МТСБУ у порядку регресу (а. с. 43).
19 вересня 2019 року МТСБУ направило ОСОБА_1 претензію про відшкодування шкоди в порядку регресу в загальному розмірі 34 441,01 грн. (а. с. 44). 
З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення  позовних вимог МТСБУ та стягнув з ОСОБА_1 кошти в розмірі понесених витрат в сумі 34 441,01 грн. та судовий збір у сумі 1 921,00 грн.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Частиною першою статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно з пп. 38.2.1. п. 38.2. ст. 38 та пп. «а» п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на Моторне (транспортне) страхове бюро покладається обов`язок за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодувати власнику транспортного засобу, чия цивільно-правова відповідальність застрахована, шкоду, заподіяну іншим транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Після сплати страхового відшкодування Моторне (транспортне) страхове бюро має право зворотної вимоги (регресу) до власника, водія транспортного засобу, винного у спричиненні дорожньо-транспортної пригоди, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
 Як вбачається з матеріалів справи, оскільки на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 не була застрахована, МТСБУ відповідно до вимог пп. «а» п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснило виплату страхового відшкодування ОСОБА_2 згідно звіту вартості матеріального збитку № 1869/17 від 30 липня 2017 року в розмірі 33 891,01 грн. Також за складання вказаного звіту МТСБУ сплачено 550,00 грн. 
Суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку  про наявність підстав для задоволення позовних вимог МТСБУ про стягнення із ОСОБА_1 витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування в сумі  34 441,01 грн.  
Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на порушення порядку досудового врегулювання спору, скільки Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено обов`язкового досудового врегулювання питання відшкодування витрат по виплаті страхового відшкодування за вимогою МТСБУ.
Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на те, що МТСБУ неправильно  визначено розмір відшкодування на підставі акту оцінки вартості матеріального збитку, а також на те, що йому не було повернуто замінених запчастин після ремонту автомобіля «Toyota», д.н.з.   НОМЕР_2 . Такі посилання не ґрунтуються на положеннях Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки ст. 22 цього Закону визначено, що при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відшкодовують саме оцінену шкоду. Тобто,  МТСБУ обґрунтовано виплатило страхове відшкодування на підставі звіту № 1869/17 від 30 липня 2017 року, складеного ТОВ «Експертно-Асистуюча Компанія «Фаворит». Також Закон не пов`язує відшкодування МТСБУ витрат з виплатою відшкодування в порядку регресу від факту передачі замінених запчастин після ремонту пошкодженого транспортного засобу.
Безпідставними є також доводи скарги ОСОБА_1 про помилковість висновку суду   про стягнення з нього витрат по сплаті судового збору. 
ОСОБА_1 посилався на те, що він звільнений від сплати судового збору відповідно до  ст. 21 Закону України «Про соціальний статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
Положеннями ст. 21 Закону України «Про соціальний статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що особам, віднесеним до 2 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, надаються гарантовані державою компенсації та пільги, зокрема, зі сплати податків, зборів, мита та інших платежів до бюджету відповідно до податкового та митного законодавства.
Разом з тим, Закон України «Про соціальний статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не звільняє осіб, віднесених до 2 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи від сплати всіх податків, зборів, мита та інших платежів до бюджету, а лише вказує на наявність пільг, які визначаються законодавством. 
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір».
Пунктом 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Отже, громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи звільняються від сплати судового збору, якщо вони є позивачами у справі, тобто звернулися з позовом до суду за захистом свого порушеного права або інтересу. Аналогічний висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 лютого 2019 рок у справі № 404/4822/15-ц (провадження № 14-55 цс 19).
У цій справі ОСОБА_1 є відповідачем. Задовольнивши позов МТСБУ, суд обґрунтовано стягнув з відповідача понесені позивачем витрати по сплаті судового збору.
 Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Дарницького районного суду м. Києва від 04 травня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

 
Суддя-доповідач                                                            Шебуєва В.А.
 
        Судді                                                            Оніщук М.І.
 
                                                                              Крижанівська Г.В.