Постанова
Іменем України
 
16 червня 2021року
м. Київ
справа № 359/9825/17-ц
провадження № 61-5170св21
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І., 
учасники справи: 
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Вишеньки»,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 16 лютого 2021 року у складі колегії суддів: Борисової О. В., Ратнікової В. М., Левенця Б. Б., 
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів
 
У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства               з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Вишеньки» (далі - ТОВ «Агрофірма Вишеньки») про стягнення грошових коштів.
 
Позовна заява мотивована тим, що 25 вересня 2017 року між ним та ОСОБА_2 укладений договір про відступлення права вимоги за договорами про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, які укладені між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма Вишеньки», на загальну суму основного зобов`язання у розмірі         4 016 000,00 грн.
 
На виконання умов пункту 3 договору ОСОБА_2 передала йому дублікати договорів про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, а саме:    від 10 квітня 2006 року № 1 на суму 56 тис. грн; від 18 липня 2006 року № 2 на суму 500 тис. грн; від 18 липня 2006 року № 3 на суму 459 500,00 грн; від 04 серпня    2006 року № 3 на суму 500 тис. грн; від 23 серпня 2006 року на суму                            1 010 000,00 грн; від 04 вересня 2006 року № 5 на суму 1 010 000,00 грн;                   від 23 жовтня 2006 року № 6 на суму 480 500,00 тис. грн, а також виписки                   з банківського рахунку та акт звіряння взаєморозрахунків.
 
Листом від 26 вересня 2017 року ТОВ «Агрофірма Вишеньки» повідомлено про заміну кредитора у зобов'язанні, що підтверджується рекомендованим повідомленням від 03 жовтня 2017 року.
 
12 жовтня 2017 року він, як новий кредитор ТОВ «Агрофірма Вишеньки» за договорами про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, направив відповідачу письмову вимогу про повернення отриманих грошових коштів на загальну суму 4 016 000,00 грн. Проте зазначена вимога залишилася без задоволення та реагування.
 
Посилаючись на викладене,  ОСОБА_1  просив стягнути з ТОВ «Агрофірма Вишеньки» на його користь заборгованість за договорами про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, яка складається з: 4 016 000,00 грн - основного боргу, 410 435,20 грн - інфляційних збитків, 88 462,03 грн - три проценти річних за користування грошовими коштами, а всього 4 514 897,23 грн.
 
Суди неодноразово розглядали цю справу.
 
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області у складі судді Муранової-Лесів І. В. від 17 жовтня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ТОВ «Агрофірма Вишеньки» на користь ОСОБА_1 4 016 000,00 грн - основного боргу, 410 435,20 грн - інфляційних збитків, 88 462,03 грн- три процента річних за користування грошовими коштами, а всього на загальну суму                       4 514 897,23 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із доведеності позивачем факту укладення між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма Вишеньки» договорів поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, передачу грошових коштів відповідачу за цими договорами на дату їх укладання, а також переходу права вимоги виконання зобов`язання за ними до нового кредитора, яким є позивач.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 28 лютого 2019 року апеляційну скаргу ТОВ «Агрофірма Вишеньки» задоволено. Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
Відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив із того, що позивачем не надано належних, достатніх, допустимих і достовірних доказів на підтвердження своїх вимог, зокрема щодо наявності між сторонами правовідносин, які виникли із договорів позики, не надано належних, передбачених законом, первинних документів про здійснення між сторонами фінансових операцій на виконання вказаних договорів фінансової допомоги, ні самих договорів. Законодавством не передбачено встановлення факту зобов`язальних правовідносин між сторонами на підставі дубліката договору, який не має самостійного значення і сили правочину, а тому не породжує цивільних прав               і обов`язків сторін без оригіналу самого договору. При цьому, апеляційний суд послався на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені                 у постанові від 14 листопада 2018 року № 14-321цс18. Також суд послався на наявність порушених кримінальних проваджень за фактом викрадення        ОСОБА_3 системного блоку з жорстким диском із наявними у ньому службовими документами ТОВ «Агрофірма Вишеньки», а також за фактом внесення ОСОБА_2 завідомо неправдивих відомостей до договорів про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги та підробку документів, які посвідчують певні факти.
 
Постановою Верховного Суду від 05 червня 2019 року касаційну скаргу           ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду        від 28 лютого 2019 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Верховний Суд, скасовуючи постанову суду апеляційної інстанції, виходив із того, що договір про відступлення права вимоги у судовому порядку не оспорений,           а тому згідно зі статтею 204 ЦК України є правомірним (презумпція правомірності правочину). У зв`язку з цим, доводи відповідача про незаконність (недійсність чи нікчемність) договору про відступлення права вимоги, є безпідставними. Посилання апеляційного суду на те, що договір про відступлення права вимоги укладений на підставі дублікатів договорів про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, а тому він не може встановлювати факт зобов'язальних правовідносин між сторонами, є передчасним. При цьому, посилання на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 161/3245/15-ц, провадження № 14-321цс18, є помилковим, оскільки як фактичні обставини, так і спірні правовідносини у цих справах                      є різними. Зокрема, спір, який вирішувала Велика Палата Верховного Суду, стосувався визнання недійсним дубліката правочину, посвідченого нотаріально. У справі, яка переглядається, договори про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги нотаріально не посвідчувалися, а тому посилання апеляційного суду на статтю 53 Закону України «Про нотаріат», є безпідставним. Крім того, апеляційний суд, у порушення вимог статей 12, 81, 89 ЦПК України, не надав належної правової оцінки тому, що одночасно із дублікатами договорів про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги надані виписки із банківських рахунків товариства та акт звіряння взаєморозрахунків, що відповідачем не спростовується, а тому посилання на недоведеність позикових відносин між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма Вишеньки», є передчасними. При новому розгляді апеляційному суду необхідно звернути увагу на наведене, дати цим доказам правову оцінку й дослідити, які саме первинні бухгалтерські документи підтверджують надання ОСОБА_2 фінансової допомоги                  ТОВ «Агрофірма Вишеньки». Крім того, апеляційний суд не звернув увагу на те, що ТОВ «Агрофірма Вишеньки» повернуло ОСОБА_2 194 500,00 грн, що випливає      з акта звіряння взаєморозрахунків. Пославшись на те, що наразі здійснюються кримінальні провадження за фактом викрадення ОСОБА_3 системного блоку    з жорстким диском із наявними у ньому службовими документами ТОВ «Агрофірма Вишеньки», а також за фактом внесення ОСОБА_2 завідомо неправдивих відомостей до договорів про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги та підробку документів, які посвідчують певні факти, апеляційний суд так і не зробив свого власного висновку, яке це має правове значення для вирішення цього спору. Висновки апеляційного суду є передчасними, ґрунтуються на припущеннях, що заборонено частиною шостою статті 81 ЦПК України.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2018 року змінено, викладено резолютивну частину рішення у такій редакції: «Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково. Стягнути із ТОВ «Агрофірма Вишеньки» на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 4 016 000,00 грн, три відсотки річних - 88 132,00 грн, інфляційні втрати - 410 308,84 грн та судовий збір -                7 999,19 грн. У решті позову відмовити.».
Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції про доведеність факту укладення між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма Вишеньки» договорів про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги та наявності непогашеного боргу, який підлягає стягненню на користь нового кредитора ОСОБА_1 з урахуванням вимог статті 625 ЦК України. Разом із тим, суд апеляційної інстанції змінив рішення міськрайонного суду у частині визначення розміру інфляційних втрат та трьох відсотків річних, здійснивши їхній перерахунок за період із 01 січня 2017 року до 25 вересня 2017 року.
 
Постановою Верховного Суду від 27 серпня 2020 року касаційну скаргу                  ТОВ «Агрофірма Вишеньки» задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Скасовуючи постанову суду апеляційної інстанції, суд касаційної інстанції виходив із того, що в апеляційній скарзі відповідач посилався на те, що банківські виписки про рух коштів товариства, які позивач надав на підтвердження факту передання позикодавцем коштів поворотної фінансової допомоги, не містять відомостей про позикодавця, а саме про те, що такі кошти внесені саме ОСОБА_2 , у зв`язку       з чим такі виписки не є належними доказами. Зазначав, що ОСОБА_2 не надала будь-яких платіжних документів про перерахунок нею коштів на рахунок      ТОВ «Агрофірма Вишеньки». Кредиторська заборгованість у звітах підприємства не обліковувалась. Усупереч нормам процесуального права апеляційний суд не навів мотивів відхилення цих аргументів товариства, формально пославшись на те, що такі доводи не можуть бути належною правовою підставою для задоволення вимог апеляційної скарги. Висновок суду апеляційної інстанції про презумпцію правомірності договорів про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги у зв`язку з тим, що вони не визнані судом недійсними зроблений без урахування висновків, викладених Великою Палатою Верховного Суду                     від 14 листопада 2018 року у справі № 161/3245/15-ц (провадження № 14-321цс18). Таким чином, при апеляційному перегляді справи, суд апеляційної інстанції                у порушення норм процесуального права, не встановив усіх фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення спору, не перевірив факту передання саме ОСОБА_2 коштів товариству, укладення договорів про надання поворотної фінансової безвідсоткової допомоги саме між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма Вишеньки», не надав належної оцінки наявним у справі доказам, не навів мотивів відхилення чи прийняття аргументів апеляційної скарги                ТОВ «Агрофірма Вишеньки» та клопотань про призначення судової експертизи, не виконав вказівок Верховного Суду, викладених у постанові від 05 червня 2019 року, які відповідно до частини першої статті 417 ЦПК України є обов`язковими для суду, внаслідок чого передчасно зробив висновок про часткове задоволення позову.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 16 лютого 2021 року рішення суду першої інстанції скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
Ухвалюючи рішення, суд апеляційної інстанції виходив із того, що будь-яких належних та допустимих доказів, передбачених законом, чи встановлених договором, що фінансова допомога надавалася готівкою саме ОСОБА_2 , шляхом внесення нею коштів на розрахунковий рахунок товариства, як це передбачено пунктом 1.2 договорів про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, матеріали справи не містять. Документи, на які посилається позивач, як на підтвердження своїх вимог, що долучені ним до матеріалів позовної заяви та які передані йому ОСОБА_2 як первісним кредитором, не                         є первинними бухгалтерськими документами у розумінні частин першої та другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність                   в Україні», які б підтверджували внесення коштів ОСОБА_2 на рахунок товариства чи перерахування її особистих коштів банком на рахунок товариства. Виписки з рахунку ТОВ «Агрофірма Вишеньки», надані позивачем не підтверджують факт здійснення господарської операції - перерахування коштів поворотної фінансової допомоги на рахунок відповідача саме ОСОБА_2 , оскільки не дають можливості ідентифікувати особу та не містять підпису особи, яка здійснила фінансову операцію, зокрема, підпис ОСОБА_2 , як цього вимагає Закон.
 
Акт звіряння взаєморозрахунків від 10 січня 2017 року також не є первинним бухгалтерським документом, який підтверджує здійснення господарської операції, оскільки складений у 2017 році, за відсутності документів первинного бухгалтерського обліку і не є належним доказом заборгованості відповідача перед ОСОБА_2 . При цьому, акт звіряння від 10 січня 2017 року, складений без первинних документів, навіть раніше наказу про виготовлення дублікатів договорів від 16 травня 2017 року. Наказ про виготовлення дублікатів договорів                      від 16 травня 2017 року та дублікати договорів про надання поворотної фінансової допомоги не підтверджують надходження коштів та факту укладення договорів позики. Отже, позивачем відповідно до статті 81 ЦПК України не надано первинних облікових документів, які складаються під час здійснення господарської операції, або безпосередньо після її закінчення відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» на підтвердження здійснення господарської операції перерахування коштів поворотної фінансової допомоги на рахунок ТОВ «Агрофірма Вишеньки» саме ОСОБА_2 . Будь-яких інших первинних документів, ніж ті, які містяться в матеріалах справи, сторона позивача на підтвердження своїх позовних вимог не надала.
 
Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи
 
У березні 2021 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 16 лютого 2021 року, в якій просить залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні не врахував висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладені                      у постанові Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 613/919/16-ц, та постанові Верховного Суду України від 13 лютого 2013 року у справі № 6-170цс12. 
 
У травні 2021 року представник ТОВ «Агрофірма Вишеньки» - Паламар Л. В. подав до суду відзив на касаційну скаргу, згідно з яким, дублікати договорів не підтверджують перерахування коштів на рахунок суб`єкта господарювання. Сама ОСОБА_2 не зберегла жодного документа на підтвердження своїх прав як первісного кредитора, посилаючись у т.ч. на втрату договорів ОСОБА_4 . Відсутність доказів передачі грошей свідчить про не укладення договорів поворотної фінансової допомоги та відсутність боргу у відповідача. 
 
Рух справи у суді касаційної інстанції 
 
Ухвалою Верховного Суду від 19 квітня 2021 року відкрито провадження у справі, витребувано справу та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
 
18 травня 2021 року справа надійшла до суду касаційної інстанції.
 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до статті 401 ЦПК України попередній розгляд справи має бути проведений протягом п`яти днів після складення доповіді суддею-доповідачем колегією у складі трьох суддів у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення. 
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, в межах, які стали підставами для відкриття касаційного провадження (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України), Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення апеляційного суду - без змін, оскільки його ухвалено з додержанням норм матеріального                            і процесуального права. Рішення суду апеляційної інстанції відповідає нормам ЦПК України щодо законності та обґрунтованості. 
 
Встановлені судами обставини
 
25 вересня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений договір про відступлення права вимоги, згідно з пунктом 1 якого первісний кредитор передає,   а новий кредитор приймає на себе права вимоги, що належать первісному кредиторові за договорами поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, укладеними між ним та ТОВ «Агрофірма Вишеньки», у тому числі за договорами:   від 10 квітня 2006 року № 1 на суму 56 000,00 грн; від 18 липня 2006 року № 2 на суму 500 000,00 грн; від 18 липня 2006 року № 3 на суму 459 500,00 грн;                   від 04 серпня 2006 року № 3 на суму 500 000,00 грн; від 23 серпня 2006 року № 4 на суму 1 010 000,00 грн; від 04 вересня 2006 року № 5 на суму 1 010 000,00 грн;         від 23 жовтня 2006 року № 6 на суму 480 500,00 грн.
 
Відповідно до пункту 2 вказаного договору, загальна сума основного зобов`язання (всіх зобов`язань боржника за вказаним у пункті 1 договору) становить 4 016 000,00 грн, що підтверджується актом звіряння розрахунків між первісним кредитором та боржником від 10 січня 2017 року.
 
Згідно з пунктом 3 договору первісний кредитор не пізніше трьох днів із моменту підписання цього договору передає новому кредитору всі документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення за основним зобов`язанням боржника.
 
На виконання умов пункту 3 договору про відступлення права вимоги            ОСОБА_2 передала ОСОБА_1 : дублікати договорів про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, а саме: від 10 квітня 2006 року № 1 на суму 56 000,00 грн; від 18 липня 2006 року № 2 на суму 500 000,00 грн; від 18 липня    2006 року № 3 на суму 459 500,00 грн; від 04 серпня 2006 року № 3 на суму 500 000,00 грн; від 23 серпня 2006 року №4 на суму 1 010 000,00 грн; від 04 вересня 2006 року № 5 на суму 1 010 000,00 грн; від 23 жовтня 2006 року № 6 на суму 480 500,00 грн, підписані ОСОБА_2 (кредитор) та директором ТОВ «Агрофірма Вишеньки» ОСОБА_3 (позичальник); копії виписок АТ КБ «ПриватБанк» за рахунком № НОМЕР_1 ТОВ «Агрофірма Вишеньки» за 10 квітня, 18 липня, 04, 23 серпня, 04, 05 вересня, 23 жовтня 2006 року; копію акта звіряння взаєморозрахунків від 10 січня 2017 року, підписаного учасником ТОВ «Агрофірма Вишеньки» ОСОБА_2 та генеральним директором ТОВ «Агрофірма Вишеньки» ОСОБА_3
 
Відповідно до пункту 1.1 дублікатів договорів про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги у порядку та на умовах, передбачених чинним договором, кредитор зобов`язується надати позичальнику поворотну безвідсоткову фінансову допомогу, а позичальник зобов`язується використати її для власної господарської діяльності і повернути у визначений цим договором строк.
 
Пунктом 1.2 дублікатів договорів про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги передбачено, що фінансова допомога надається готівкою шляхом внесення цих грошових коштів на рахунок позичальника.
 
Згідно з пунктом 2.2 дублікатів договорів про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, кредитор зобов`язаний надати зазначену в договорі суму фінансової допомоги шляхом внесення цієї суми на поточний рахунок позичальника у строк, що не перевищує трьох банківських днів з дати підписання цього договору.
 
У пункті 5.4 дублікатів договорів про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги визначено, що цей договір складено в двох примірниках , що мають однакову юридичну силу, по одному для кожної сторони.
 
Листом від 26 вересня 2017 року ОСОБА_2 повідомила ТОВ «Агрофірма Вишеньки» про заміну кредитора у зобов`язанні.
 
12 жовтня 2017 року ОСОБА_1 , як новий кредитор ТОВ «Агрофірма Вишеньки» за договорами про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, направив товариству письмову вимогу про повернення отриманих грошових коштів на загальну суму 4 016 000,00 грн.
 
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 вказував на те, що він як новий кредитор ТОВ «Агрофірма Вишеньки» за договорами про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, направив товариству письмову вимогу про повернення отриманих грошових коштів на загальну суму 4 016 000 грн, проте зазначена вимога залишилася без задоволення та реагування.
 
При цьому, позивач посилався на те, що оскільки оригінали договорів про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги втрачені, ОСОБА_2 передано йому лише дублікати вказаних договорів.
 
На підтвердження своїх вимог, позивач надав копії: договору про відступлення права вимоги від 25 вересня 2017 року; повідомлення про зміну кредитора             від 25 вересня 2017 року; вимоги про виконання грошового зобов`язання                 від 12 жовтня 2017 року; акта звіряння взаєморозрахунків від 10 січня 2017 року; листа товариства від 30 червня 2017 року № 30/06/17; дублікатів договорів про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги; виписок з рахунку         ТОВ «Агрофірма Вишеньки».
 
Заперечуючи проти позову, ТОВ «Агрофірма Вишеньки» вказувало на те, що за статутом ТОВ «Агрофірма Вишеньки», виконавчим органом є дирекція в особі генерального директора, на посаду якого рішенням учасників був обраний ОСОБА_3 28 жовтня 2004 року, з дня початку виконання обов`язків генерального директора, ОСОБА_3 на посаду головного бухгалтера товариства наказом призначена його дружина ОСОБА_2 . Всі договори поворотної фінансової допомоги підписані між ОСОБА_2 , як фізичною особою - позикодавцем та ОСОБА_3 в особі генерального директора від імені ТОВ «Агрофірма Вишеньки». 04 серпня 2017 року на засіданні позачергових зборів засновників ТОВ «Агрофірма Вишеньки» встановлений незадовільний фінансовий стан підприємства та неналежне здійснення управлінської діяльності, та прийняте рішення про звільнення ОСОБА_3 із посади генерального директора. Виконання обов`язків головного бухгалтера ОСОБА_2 також припинено в липні 2017 року. Тим самим рішенням засновників на посаду призначено нового генерального директора - ОСОБА_5 , який приступив до виконання обов`язків 07 серпня 2017 року. У передбаченому законом порядку, справи підприємства та документація, що утворилась за час діяльності підприємства, ОСОБА_3 обраному керівнику - ОСОБА_5 , не передані, у тому числі документація                з ведення бухгалтерського обліку та податкової звітності, оскільки спеціалізована програма викрадена, а потім знищена із цифрового носія разом із обліковими даними та документами в електронній формі. За обставинами вказаних подій за участю ОСОБА_3 внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 185, частиною першою 190 КК України, ознаки яких вбачаються          в діях колишнього керівника. З метою перевірки фінансової та управлінської діяльності, визначення вартості майна товариства, відновлення та стабілізації організаційно-господарської діяльності, наказом генерального директора                від 16 березня 2017 року № 1-03-ОД призначена комплексна аудиторська перевірка. За даними фінансової звітності за 2017 рік, що подана за наявними відомостями новим керівництвом -ТОВ «Агрофірма Вишеньки» перед           ОСОБА_2 , будь-яких грошових зобов`язань та діючих договірних відносин на час розгляду справи не має. 
 
У товариства відсутні примірники договорів та будь-яких фінансових відомостей щодо наявності невиконаних зобов`язань перед ОСОБА_2 , а отже, між             ТОВ «Агрофірма Вишеньки» та ОСОБА_2 відсутні грошові зобов`язання. Печатка товариства до цього часу не повернута та може використовуватися третіми особами з метою підписання або вчинення незаконних правочинів. Надані позивачем виписки з банківського рахунку ТОВ «Агрофірма Вишеньки» за 2006 рік не відповідають вимогам закону до первинних документів, які є єдиним засобом підтвердження здійснення готівкових касових і банківських операцій, а надані суду акт звіряння взаєморозрахунків від 10 січня 2018 року, копія акта приймання-передачі бухгалтерських документів від 01 серпня 2018 року не відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність                 в Україні» щодо їх форми та порядку складання. Крім того, зі змісту договорів вбачається, що генеральний директор ОСОБА_3 діяв від імені ТОВ «Агрофірма Вишеньки» на підставі статуту підприємства, який у визначений період часу укладення за своїми положеннями обмежував повноваження керівника щодо вчинення правочинів на суму більше 10 000,00 грн.
 
На підтвердження своїх заперечень ТОВ «Агрофірма Вишеньки» надано висновок експертизи від 09 серпня 2018 року № 14672, складений судовим експертом        ТОВ «Київський експертно-дослідний центр» Блажинською Т. О., проведеної на замовлення відповідача, згідно з яким суми заборгованості ТОВ «Агрофірма Вишеньки» перед фізичними особами ОСОБА_2 за договорами поворотної безвідсоткової фінансової допомоги №№ 1-6 2006 року станом на 01 січня          2017 року у розмірі 4 016 000,00 грн та ОСОБА_1 станом на 01 грудня         2017 року в сумі 4 016 000,00 грн документально не підтверджуються.
 
У вказаному висновку зазначено, що в матеріалах справи, що надані на дослідження відсутні первинні документи ОСОБА_2 за 2006 рік, які                       б документально підтверджували: найменування банку, який здійснював касову операцію;номер рахунку ТОВ «Агрофірма Вишеньки», на який внесено готівкові кошти; дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в після операційний час - час виконання операції); підпис працівника банку, який прийняв готівку; призначення платежу;суму внесення;повне найменування (або прізвище ім`я та по батькові) платника готівки та ін.; відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.
 
Із звукозапису судового засідання від 16 липня 2018 року вбачається, що                   у судовому засіданні суду першої інстанції як свідок допитана ОСОБА_2 , яка надала показання про те, що вона працювала головним бухгалтером на                  ТОВ «Агрофірма Вишеньки» з часу його створення до липня 2017 року. В 2006 році укладені договори про надання поворотної фінансової допомоги між нею та         ТОВ «Агрофірма Вишеньки» в особі директора ОСОБА_3 . Вказувала на те, що коли підписували акт звіряння взаєморозрахунків виявили, що у товариства відсутні папки з документами за 2004-2006 роки та бракує оригіналів договорів за цей період. Порадившись з юристами вирішити виготовити дублікати договорів. Щодо втрати документів ОСОБА_2 пояснила, що у товаристві на посаді архіваріуса працювала ОСОБА_4 , всі документи знаходилися у неї. У зв`язку         з тим, що її чоловік тяжко хворів, частину роботи ОСОБА_4 виконувала вдома. У 2014 році ОСОБА_4 трагічно загинула у ДТП, після чого виявлено відсутність частини документів. На питання представника відповідача: «Яким чином вносилися кошти на рахунок ТОВ «Агрофірма Вишеньки» на виконання умов договорів про надання поворотної фінансової допомоги?» ОСОБА_2 вказала, що вона мала у АТ КБ «ПриватБанк», як фізична особа, депозитні договори. Для перерахування коштів на рахунки товариства, вона приходила в банк, розривала депозитні договори, робився обмін валюти та за її вказівкою банк спрямовував кошти на поточний рахунок юридичної особи ТОВ «Агрофірма Вишеньки». Але документи, видані банком, які підтверджують отримання від неї коштів та зарахування коштів на рахунок товариства у неї не збереглись, а тому надати їх вона не може. 
 
З акта звіряння взаєморозрахунків вбачається, що він складений 10 січня           2017 року ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма Вишеньки» в особі генерального директора ОСОБА_3 про те, що станом на 31 грудня 2016 року загальна сума заборгованості ТОВ «Агрофірма Вишеньки» перед учасником товариства     ОСОБА_2 за договорами про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, укладеними у 2006 році, і термін дії яких закінчився 31 грудня 2016 року становить 4 016 000,00 грн, у тому числі за договорами: від 10 квітня 2006 року № 1 на суму 56 000,00 грн; від 18 липня 2006 року № 2 на суму 500 000,00 грн;                від 18 липня 2006 року № 3 на суму 459 500,00 грн; від 04 серпня 2006 року № 3 на суму 500 000,00 грн; від 23 серпня 2006 року № 4 на суму 1 010 000 грн;                   від 04 вересня 2006 року № 5 на суму 1 010 000,00 грн; від 23 жовтня 2006 року       № 6 на суму 480 500,00 грн, а разом 4 016 000,00 грн.
 
При цьому, наказ № 16_05 про виготовлення дублікатів договорів директором      ТОВ «Агрофірма Вишеньки» ОСОБА_3 видано 16 травня 2017 року. На питання коли виготовлені дублікати договорів поворотної фінансової допомоги          ОСОБА_2 , даючи показання, як свідок відповіла, що вона точно не пам`ятає, можливо у червні, це було літо. Відповідальною за виготовлення дублікатів була вона.
 
Нормативно-правове обґрунтування
 
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку          ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним              з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
 
Згідно з частиною першою статті 1047 ЦК України договір позики укладається          у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян,         а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
 
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 09 жовтня 2018 року в справі № 924/1096/17 вказано, що договір позики     є класичним прикладом реального договору, про що свідчить положення абзацу 2 частини 1 статті 1046 ЦК України. Така норма сформульована імперативно. Окрім того, із дефініції даного договору, яка закріплена в абзаці 1 частини 1 статті 1046 ЦК України, можна зробити висновок, що оскільки позика спрямована до обов`язку повернути взяте в позику, то немає позики там, де не було заздалегідь взято             в позику, тому що тоді не може бути мови про повернення. Суди попередніх інстанцій, встановивши, що сторонами справи не було доведено факту передання позикодавцем (відповідачем) грошових коштів позичальнику (позивачу), дійшли висновку, що наявні договори між позивачем та відповідачем в якості договорів позики є неукладеними.
 
Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-ХІV від 16 липня 1999 року (чинного на час укладення договорів про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
 
Згідно з частиною другою статті 9 вказаного Закону первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
 
Пунктом 1.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті            в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України        15 грудня 2004 року № 637, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 13 січня 2005 року за № 40/10320 (чинного на час укладення договорів про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги) визначено, що готівкові розрахунки - платежі готівкою суб`єктів господарювання і фізичних осіб за реалізовану продукцію (товари, виконані роботи, надані послуги), а також за операціями, які безпосередньо не пов`язані з реалізацією продукції (товарів, робіт, послуг) та іншого майна.
 
Касові документи - документи (касові ордери та відомості на виплату готівки, розрахункові документи, квитанції програмно-технічних комплексів самообслуговування, відомості закупівлі сільськогосподарської продукції, інші прибуткові та видаткові касові документи), за допомогою яких відповідно до законодавства України оформляються касові операції, звіти про використання коштів, а також відповідні журнали встановленої форми для реєстрації цих документів та книги обліку.
 
Пунктом 2.5 вказаного Положення визначено, що якщо підприємства (підприємці) та фізичні особи здійснюють готівкові розрахунки без відкриття поточного рахунку шляхом унесення до банків готівки для подальшого її перерахування на рахунок інших підприємств (підприємців) або фізичних осіб, то такі розрахунки для платників коштів є готівковими, а для отримувачів коштів безготівковими.
 
Відповідно до пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів                    у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88 первинні документи - це документи, створені                у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.
 
Згідно з пунктом 8 Інструкції про касові операції в банках України», затвердженої постановою Правління Національного банку України 14 серпня 2003 року № 337, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 05 вересня 2003 року за № 768/8089 під час здійснення касових операцій банки мають забезпечувати, зокрема: документальне оформлення руху готівки національної та іноземної валюти                в операційній касі; ідентифікацію клієнтів, які здійснюють операції з готівкою без відкриття рахунку на суму, що перевищує 50000 гривень або еквівалент цієї суми     в іноземній валюті.
 
Пунктом 8 глави 1 розділу ІІІ зазначеної Інструкції передбачено, що після завершення приймання готівки клієнту видається квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.
 
Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
 
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
 
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
 
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
 
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
 
Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
 
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність    і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
 
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Установивши, що матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів, передбачених законом, чи встановлених договором, що фінансова допомога надавалася готівкою саме ОСОБА_2 , шляхом внесення нею коштів на розрахунковий рахунок товариства, як це передбачено пунктом 1.2 договорів про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову у зв`язку з недоведеністю позовних вимог. 
Документи, на які посилається позивач, як на підтвердження своїх вимог, що передані йому ОСОБА_2 як первісним кредитором, не є первинними бухгалтерськими документами у розумінні частин першої, другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», які                       б підтверджували внесення коштів ОСОБА_2 на рахунок товариства чи перерахування її особистих коштів банком на рахунок товариства.
 
Суд апеляційної інстанції, на виконання вказівок Верховного Суду, викладених          у постановах від 05 червня 2019 року та 27 серпня 2020 року, оцінюючи докази, надані сторонами у цій справі, зробив висновок про те, що виписки з рахунку       ТОВ «Агрофірма Вишеньки», не підтверджують факт здійснення господарської операції - перерахування коштів поворотної фінансової допомоги на рахунок       ТОВ «Агрофірма Вишеньки» саме ОСОБА_2 , оскільки вони не дають можливості ідентифікувати особу та не містять підпису особи, яка здійснила фінансову операцію, зокрема, підпис ОСОБА_2 , як цього вимагає Закон.Акт звіряння взаєморозрахунків від 10 січня 2017 року також не є первинним бухгалтерським документом, який підтверджує здійснення господарської операції, оскільки складений 2017 року, за відсутності документів первинного бухгалтерського обліку і не є належним доказом заборгованості відповідача перед ОСОБА_2 .
 
При цьому, акт звіряння від 10 січня 2017 року складений без первинних документів, навіть раніше наказу про виготовлення дублікатів договорів                 від 16 травня 2017 року. Наказ про виготовлення дублікатів договорів                     від 16 травня 2017 року та дублікати договорів про надання поворотної фінансової допомоги не підтверджують надходження коштів та факту укладення договорів позики.
 
Враховуючи те, що ОСОБА_1 не надав первинних облікових документів, які складаються під час здійснення господарської операції, або безпосередньо після її закінчення відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» на підтвердження здійснення господарської операції перерахування коштів поворотної фінансової допомоги на рахунок ТОВ «Агрофірма Вишеньки» саме ОСОБА_2 , суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. 
 
ОСОБА_1 не довів наявності між сторонами правовідносин, які виникли із договорів позики, не надав належних, передбачених законом, первинних документів про здійснення між сторонами фінансових операцій на виконання договорів фінансової допомоги, ні самих договорів.
 
У своїй касаційній скарзі заявник стверджує, що суд апеляційної інстанції                   в оскаржуваному судовому рішенні не врахував висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладені у постанові Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 613/919/16-ц, та постанові Верховного Суду України від 13 лютого 2013 року у справі № 6-170цс12.
 
Відповідно до статті 400 ЦПК України, якою визначено межі розгляду справи судом касаційної інстанції, встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
 
Проте, зазначена підстава касаційного оскарження не знайшла свого підтвердження, під час перегляду справи у межах доводів касаційної скарги позивача.
 
Верховний Суд України у справі № 6-170цс12 скасував ухвалу суду касаційної інстанції та направив її на новий розгляд з огляду на невстановлення судом фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
 
Так зокрема, Верховний Суд України, скасовуючи ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 квітня 2012 року, вказав на те, що аналіз положень статті 614 ЦК України дає підстави для висновку про те, що, установлюючи презумпцію вини особи, яка порушила зобов`язання, ЦК України покладає на неї обов`язок довести відсутність своєї вини. Особа звільняється від відповідальності лише у тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини                   у порушенні зобов`язання. Проте суд касаційної інстанції в ухвалі від 18 квітня    2012 року визнав правильними висновки судів першої та апеляційної інстанцій про відмову в позові ПП «Віталфарма» з тих підстав, що позивачем не доведено вину відповідача в невиконанні зобов`язань за попереднім договором, допустивши неправильне застосування норм матеріального права, зокрема статті 614 ЦК України.
 
При цьому, Верховний Суд звертає увагу на те, що апеляційний суд при розгляді цієї справи не застосовував та не повинен був застосовувати положення статті 614 ЦК України, з огляду на те, що суд відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 із тих підстав, що він не довів наявності між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма Вишеньки» позикових зобов`язань (поворотної безвідсоткової фінансової допомоги), вимоги за якими він отримав на підставі договору відступлення права вимоги. 
 
У постанові Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 613/919/16-ц, зроблено висновок про те, що за своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору,               а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.Досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки. Таким чином, установивши, що укладені сторонами письмові договори позики є не лише фактом укладення договору, а й передачі позикодавцем грошової суми позичальнику, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про виникнення між сторонами боргового зобов`язання. При цьому, наявність оригіналів розписок у позивача (позикодавця) згідно з положеннями статті 545 ЦК України свідчить, що зобов`язання з повернення позики позичальником не виконано. На підставі вказаних обставин, апеляційний суд ухвалив законне і обґрунтоване рішення про часткове задоволення позову і стягнення з відповідача суми позики.Доводи ОСОБА_2 про безгрошовість позики, про що свідчать її пояснення та показання свідків не впливають на правильність висновків апеляційного суду. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Вказане свідчить, що показання свідків не можуть бути допустимим доказом безгрошовості позики, інших доказів (письмові докази, засоби аудіо-, відеозапису тощо), які відповідно до положень статей 218, 1051 ЦК України, можуть підтвердити ці обставини відповідачем не надано.
 
Також судом установлено, що у період з 25 серпня 2015 року по 25 листопада     2015 року ОСОБА_2. працювала у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на посаді продавця непродовольчих товарів, що підтверджується копією трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю,                    від 25 серпня 2015 року № 2. Проте наявність таких правовідносин сторін не спростовує факт укладення договорів позики та реальність цих договорів, оскільки в силу статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину. Відповідач таку презумпцію не спростувала, договори позики не оспорила як по суті, так              і у зв`язку з доводами про їх безгрошовість (стаття 1051 ЦК України).
 
Верховний Суд зазначає, що під судовими рішеннями у справах зі спорів, що виникли з подібних правовідносин, необхідно розуміти, зокрема, такі, де аналогічними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин. З`ясування подібності правовідносин у рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається з урахуванням обставин кожної конкретної справи.
 
Разом з тим, у цій постанові, та у справі, що є предметом перегляду, встановлено різні фактичні обставини.
 
ОСОБА_1 не надав суду первинних облікових документів, які складаються під час здійснення господарської операції, або безпосередньо після її закінчення відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», які б підтверджували внесення коштів ОСОБА_2 на рахунок товариства чи перерахування її особистих коштів банком на рахунок товариства.
 
Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника із висновками суду апеляційної інстанцій щодо встановлених обставин справи, проте повноваження суду касаційної інстанції стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду.  
 
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення            в оскаржуваному рішенні, питання вичерпності висновків суду апеляційної інстанції, Верховний Суд виходить із того, що у справі, що переглядається, судове рішення відповідає вимогам вмотивованості.
 
Наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків суду та не дають підстав вважати, що судом апеляційної інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає у касаційній скарзі заявник.
 
Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.
Керуючись статтями 395, 401, 409, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Постанову Київського апеляційного суду від 16 лютого 2021 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                         О. В. Ступак
 
                                                                                                  І. Ю. Гулейков
 
                                                                                                                           Г. І. Усик