УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №285/3330/20 Головуючий у 1-й інст. Мозговий В. Б. 
Категорія 63 Доповідач Микитюк О. Ю. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2021 року  Житомирський апеляційний суд в складі: 

головуючого         Микитюк О. Ю.                 суддів Григорусь Н.Й.
Талько О.Б.
при секретарі Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у письмовому провадженні в місті Житомирі справу № 285/3330/20
за позовом  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього  ОСОБА_3 , до ОСОБА_4  (третя особа -  орган опіки і піклування виконавчого комітету Новоград-Волинської міської ради) про вселення 
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , 
на рішення Новоград – Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 30 листопада 2020 року, ухваленепід головуванням судді Мозгового В.Б. у м.Новоград-Волинський,
встановив:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , звернулись до суду з позовом про вселення у квартиру АДРЕСА_1 . В обґрунтування позову зазначили, що вони з 2005 року зареєстровані в даній квартирі, яка була придбана за кредитні кошти. В грудні 2018 року ОСОБА_4 набув зазначену квартиру у власність. На час набуття квартири у власність ОСОБА_4 було відомо, що в ній зареєстровані особи, один з яких є неповнолітнім. В 2019 році ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про визнання їх втратившими право на користування житлом, але в червні 2020 року, після скасування заочного рішення, позов залишено без розгляду, що свідчить про згоду відповідача на їх проживання в квартирі. Позивачі іншого житла не мають. 
Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 30 листопада 2020 рокув задоволенні позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 просять скасувати рішення і ухвалити нове рішення про задоволення позову. Апелянти посилаються на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначають, що факт переходу права власності на квартиру до іншої особи не є безумовною підставою для виселення членів сім`ї попереднього власника цього нерухомого майна, у тому числі і колишніх (постанова Верховного Суду від 06.11.2019 справа №362/3042/17). Предметом позову є вселення в квартиру, яку вони купували, тривалий час проживали в ній, були зареєстровані. Іншого житла у позивачів немає.
Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Встановлено, що рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 28.05.2013 року у справі №285/486/13-ц за позовом ОСОБА_5 , залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 21.11.2013 року, виселено ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 та їх неповнолітню дитину ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення та зобов`язано Новоград-Волинський районний сектор УДСУ в Житомирській області зняти їх з реєстрації.
04 грудня 2018 року ОСОБА_4 в межах виконавчого провадження в рахунок погашення боргу перед ним з боку ОСОБА_5 набув право власності на квартиру АДРЕСА_1 .
Згідно інформаційної довідки №426 від 04.03.2020, яку було видано за заявою ОСОБА_4 , в квартирі АДРЕСА_1 відсутні зареєстровані особи.
Отже, ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1 
Відповідно до ст.317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом (Законом України «Про охорону культурної спадщини» тощо).
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України).
Позивачами не надано доказів на підтвердження їх права на проживання в квартирі і не доведено наявності правових підстав для обмеження ОСОБА_4 у здійсненні ним права власності.
Та обставина, що на час придбання відповідачем квартири позивачі були в ній зареєстровані, не наділяє їх правом на користування житлом з якого їх було примусово виселено, оскільки вони таке право втратили з дня набрання рішенням суду законної сили.
Висновок суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог є правильним. Рішення ухвалено із дотриманням норм матеріального та процесуального права і залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384, 389-391 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , залишити без задоволення, а рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 30 листопада 2020 року без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Головуюча:                                Судді: