Номер провадження: 33/813/532/21
Номер справи місцевого суду: 522/21734/20 
Головуючий у першій інстанції Осіік Д.В. 
Доповідач Журавльов О. Г.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2021 року                                                                                 м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Журавльов О.Г., за участю секретаря судових засідань Янковської Ю.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Дерід Т.М. на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 09.02.2021 відносно:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення ч. 1 ст. 130 КУпАП,
встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 454 грн.
Відповідно до постанови суду першої інстанції, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №335909, 21.11.2020 о 10 год. 47 хв. в м. Одесі, по вул. Тираспольська, 30 водій керував автомобілем VOLVO 940, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, згідно висновку №001473 медичного огляду.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

Не погодившись з постановою, представником ОСОБА_1 – адвокатом Дерід Т.М. подана апеляційна скарга, в якій вона зазначила, що постанова суду підлягає скасування з огляду на те, що:
-відповідно до Інструкції про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів ( затверджена спільним Наказом від 24.02.1995 №114//38/15-36-18) перед направленням на освідування, особу необхідно перевірити за допомогою трубки «Контроль тверезості» та направлення може бути здійснене тільки за наслідками такої перевірки у разі незгоди особи (п. 2.5 Інструкції) та в даному випадку трубка не застосовувалась, що робить незаконним подальше направлення на медичне освідуваня;
-з матеріалів справи не вбачається, що саме ОСОБА_1 був за кермом автомобілю, а не інша особа, бо не було свідків;
-суд розглянув справу без ОСОБА_1 , свідків і робітників поліції, не дослідивши безпосередньо докази.
Посилаючись на зазначені обставини, представник ОСОБА_3 просить скасувати постанову суду першої інстанції та провадження по адміністративній справі закрити, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення.
Окрім того, в апеляційній скарзі представник просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції та зазначила, що про дату та час судового розгляду ОСОБА_1 належним чином не повідомлено, а про існування оскаржуваного рішення суду першої інстанції він дізнався випадково та отримав копію постанови суду першої інстанції лише 03.03.2021.
Враховуючи, що строк на подачу апеляційної скарги пропущений з поважної причини, представник просить його поновити.
Вивчивши доводи клопотання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги, вважаю, що воно підлягає задоволенню за наступних підстав.
Відповідно до приписів ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
З матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 не був присутнім у судовому засіданні суду першої інстанції, матеріали справи містять роздруківки судових повісток (а.с. 6-8), однак не містять рекомендовані повідомлення про їх отримання, або сповіщення про дату судового розгляду телефонограмою. Окрім того відомостей про своєчасне направлення ОСОБА_1 копії постанови, відповідно до вимог ст. 285 КУпАП, у справі немає. Матеріали справи містять лише особисту розписку ОСОБА_1 від 03.03.2021 про отримання копії постанови суду (а.с. 10).
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 був позбавлений можливості своєчасно подати апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції.
Отже, зазначені причини пропуску строку на подачу апеляційної скарги можуть бути визнані поважними, тому він підлягає поновленню.

В судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його представник не з`явились, причини неявки суду не повідомили, хоча ОСОБА_1 був поставлений до відома належним чином.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, а також пояснення ОСОБА_1 , апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Згідно ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 268 КУпАП, були повторно досліджені докази, а саме:
- протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №335909, складений 21.11.2020 (а.с. 1);
- висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу від 21.11.2020 (а.с. 3).
Як вбачається зі змісту протоколу, ОСОБА_1 під підпис роз`яснювалось положення ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, дату та час судового розгляду справи про адміністративне правопорушення, однак останній відмовився від підпису протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 від №335909, а також відмовився від надання пояснень, що не оспорюється в апеляційній скарзі.
Однак, зазначені обставини вказують на те, що ОСОБА_1 на момент складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 від №335909 від 21.11.2020 жодних заперечень та незгоду з діями працівників патрульної поліції не висловлював.
Окрім того, зазначені обставини підтверджуються відеозаписами з боді-камер поліцейських, які зазначені в протоколі серії ДПР18 від №335909 від 21.11.2020 та долучені до матеріалів справи (а.с. 4).
Водночас, відповідно до відеозапису долученого до матеріалів справи, саме ОСОБА_1 21.11.2020 о 10 год. 47 хв. в м. Одесі, по вул. Тираспольська, 30 водій керував автомобілем VOLVO 940, д.н.з. НОМЕР_1 та був зупинений працівниками УПП в Одеській області. З огляду на що, доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_3 спростовані під час апеляційного розгляду скарги.
З приводу доводів представника, щодо порушення працівниками поліції Інструкції про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів (затверджена спільним Наказом від 24.02.1995 №114//38/15-36-18), то така Інструкція відповідно до спільного Наказу Міністерства внутрішніх справ, Міністерства охорони здоров`я та Міністерства юстиції від 21.04.2009 №81/261/712/5 втратила чинність та не може бути апріорі застосована працівниками поліції станом на 21.11.2020.
Натомість, апеляційний суд зазначає, що порядок проходження огляду на стан сп`яніння встановлений ст. 266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» та «Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою спільним наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015.
Згідно з п. п. 2-7 Розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі Інструкція), затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України, 09.11.2015 №1452/735, огляд на стан алкогольного сп`яніння воді транспортного засобу здійснюється поліцейськими, які мають спеціальні звання.
Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Як вбачається із відеозапису боді-камер поліцейських, ними здійснювалась технічна фіксація подій на місці зупинки транспортного засобу 21.11.2020 під керуванням ОСОБА_1 за обставин, викладених у протоколі серії ДПР18 від №335909. При цьому, на місці зупинки ОСОБА_1 на запитання працівника поліції щодо проходження огляду на стан сп`яніння не відмовився взагалі проводити огляд, однак згодився на його проведення в медичному закладі, куди він був супроводжений патрульними поліцейськими та в результаті огляду ОСОБА_1 лікарем ОСОБА_5 в КНП «ООМЦПЗ» ООР ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння. Сам порядок проходження медичного огляду також зафіксований на боді-камери поліцейських.
При цьому, поліцейськими виконані вимоги як ст. 266 КУпАП так і Інструкції, в тому числі щодо часу проведення освідування, який має складати не більше двох годин з моменту виявлення підстав для проведення огляду на стан сп`яніння.
Таким чином, освідування проведено у відповідності до норм діючого законодавства, уповноваженою особою, в порядку, встановленому законом, а тому доводи апеляційної скарги з даного приводу також є необґрунтованими.
Окрім того, ні КУпАП, ні Інструкція не передбачають обов`язкове залучення свідків у разі проведення огляду на стан сп`яніння в медичному закладі.
Доводи представника ОСОБА_3 щодо розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , свідків та працівників поліції частково слушні, однак у зв`язку з поновленням ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, його право відновлене. Адже під час апеляційного розгляду ОСОБА_1  була надана можливість реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП, через свого представника ОСОБА_3  та особисто. Проте всудове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його представник не з`явились, розпорядившись тим самим своїми правами та обов`язками на власний розсуд.
Одночасно, апеляційний суд не може погодитись з доводами представника з приводу не виклику свідків, оскільки останні відсутні у справі, про що нею також зазначалось в апеляційній скарзі, а виклик у судове засідання працівників поліції є зайвим, з огляду на завантаженість працівників УПП в Одеській області та роботу у графіку добових чергувань, а також зважаючи на те, що всі обставини, які мали місце під час зупинки ОСОБА_1 21.11.2020 о 10 год. 47 в м. Одесі по вул. Тіраспольська, 30, а також протягом усього часу освідування та складення протоколу серії ДПР18 від №335909 зафіксовані на відеозаписах з боді-камер цих поліцейських, що долучені до матеріалів справи. На думку апеляційного суду, отримати інші відомості, ніж ті, що містяться на відеозаписах з боді-камер поліцейських, шляхом виклику у судове засідання є недоцільним.
При цьому, в своїй апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 не заявляла клопотання про допит вказаних поліцейських, а також підстави для їх допиту, тому суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для виклику їх в судове засідання. 
Отже, під час апеляційного розгляду справи встановлено, що її фактичні обставини встановлені судом першої інстанції правильно, а вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доведена доказами, які є належними та допустимими.
З огляду на відсутність будь-яких належних доказів, які б підтверджували обставини, на які посилається представник Дерід Т.М. в своїй апеляційній скарзі, суд розцінює їх як такі, що дані ним з метою ухилення ОСОБА_1 від відповідальності та накладення стягнення, вони не відповідають фактичним обставинам справи, спростовуються повністю матеріалами справи, а тому апеляційний суд вважає, що вони не можуть бути підставою для скасування судового рішення.
Згідно ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Положеннями ст. 33 КУпАП передбачено, що при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення щодо правопорушника ОСОБА_1 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог статей 23, 33 КУпАП в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Враховуючи встановлене, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про те, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги про порушення прав апелянта є необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного судового рішення.
Доказів, які б спростовували встановлені обставини, представником ОСОБА_3 до суду апеляційної інстанції не надано.
Доводи представника ОСОБА_3 щодо закриття провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, апеляційний суд вважає необґрунтованим оскільки постановою суду першої інстанції в діях ОСОБА_1 встановлена наявність складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено відповідне стягнення в межах строку передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП.
Посилання представника на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права зводяться до його незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства та на законність судового рішення.
Таким чином, апеляційний суд не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції.

Керуючись статтями 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд,
постановив:

Клопотання представника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Дерід Т.М. задовольнити та поновити строк на подачу апеляційної скарги на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 09.02.2021.
Апеляційну скаргу представника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 – адвоката Дерід Т.М. – залишити без задоволення.
Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 09.02.2021 про накладення на   ОСОБА_1  адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Г. Журавльов