УХВАЛА

19 травня 2021 року 
м. Київ
справа № 743/292/21
адміністративне провадження № К/9901/16816/21

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду                        Кашпур О.В.  перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 17 березня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2021 року у справі за позовом військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_2 про продовження строку затримання,
В С Т А Н О В И В:
Військова частина НОМЕР_1   ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася до суду з позовом до громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_2 , у якому просила продовжити строк затримання останнього на шість місяців, до прийняття рішення за його заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.
Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 17 березня 2021 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2021 року, позов задоволено.
Продовжено строк затримання громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_2 на шість місяців, до прийняття рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні. 
06 травня 2021 року представник відповідача засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 17 березня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2021 року. Скаржник, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
З 08 лютого 2020 року набрав чинності  Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким унесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема, щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.
Так, відповідно до частини першої  статті 328 КАС України  учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини четвертої  статті 328 КАС України  підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою  статті 353 цього Кодексу.
Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)   статтею 328   цього Кодексу підстави (підстав). 
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним. Тому касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами, які необхідно вказати у формі, визначеній пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України. 
Перевіряючи доводи касаційної скарги, Верховним Судом встановлено, що підставою касаційного оскарження зазначено відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах.
Суд касаційної інстанції звертає окрему увагу, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.
Інші доводи та аргументи скаржника зводяться до тлумачення норм матеріального права, переоцінки доказів та неповного з`ясування обставин справи судами, що виключає можливість його перегляду з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені    статтею 341 КАС України.
Крім того, скаржник вказує, що справа має виняткове значення для відповідача, і вирішення такої справи матиме фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики при вирішенні питань пов`язаних з продовженням тримання осіб в ПТПІ при наявності прийнятого рішення компетентного органу про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання відповідача біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.
За приписами пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України питання фундаментального значення для формування єдиної правозастосовчої практики та виняткового значення справи для учасника застосовується до справ незначної складності та інших справ , розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).
Як вбачається з рішення суду першої інстанції зазначена справа розглянута у відкритому судовому засіданні. 
Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з установленими судами обставинами цієї адміністративної справи не дають підстав для висновку про наявність обставин, наведених у підпунктах "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, для відкриття касаційного провадження.
Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Отже, враховуючи те, що скаржником не викладено передбачених цим Кодексом підстав для оскарження судового рішення у касаційному порядку, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої  статті 332 КАС України.

Керуючись статтею  248, пунктом 4 частини п`ятої статті  332 КАС України,
У Х В А Л И В:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від  17 березня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2021 року у справі за позовом військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_2 про продовження строку затримання - повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                                О.В. Кашпур