УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №278/2365/20 Головуючий у 1-й інст. Грубіян Є. О. 
Категорія 60 Доповідач Шевчук А. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

                       головуючої судді Шевчук А.М.,   
                                 суддів: Коломієць О.С., Талько О.Б.,
за участі секретаря судового засідання Баліцької Т.М.,
       
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі 
цивільну справу №278/2365/20 за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Житомирська державна нотаріальна контора Житомирської області, про визнання частки померлого у спільній сумісній власності та визнання права власності в порядку спадкування
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_3 
на ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 15 січня 2020 року, яка постановлена під головуванням судді Грубіяна Є.О. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 через представника ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 . Просив визначити, що частка померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно становить 1/2 квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; 1/2 житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , а також визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_4 право власності на вищезазначене майно.

Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 15 січня 2021 року позовну заяву залишено без розгляду на підставі п.3 частини першої ст. 257 ЦПК України у зв`язку з повторною неявкою в судове засідання без поважних причин позивача та його представника.

Із ухвалою суду першої інстанції позивач не погодився. Через представника - адвоката Хоменка Сергія Олександровича подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм процесуального права, представник просить ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Зазначає, що на 29 грудня 2020 року та на 15 січня 2021 року призначалося підготовче судове засідання, а відповідно до положень ст.257 ЦПК України залишати позовну заяву без розгляду можливо у разі, коли позивач, будучи належним чином повідомлений про час слухання справи, повторно не з`явився саме в судове засідання, а не підготовче. Крім того, позивач зареєстрований та проживає на території Російської Федерації, що унеможливлює його безпосередню участь у судовому розгляді. На здійснення усіх необхідних дій щодо прийняття спадщини позивач уповноважив ОСОБА_5 , що підтверджується довіреністю від 21 грудня 2019 року №48 АА 1542280. Однак, у зв`язку із поширенням пандемії covid-19 та карантинними обмеженнями на території усієї держави, останній не міг прийняти участь у судовому розгляді, оскільки є літньою людиною та перебуває у групі ризику. Також від представника ОСОБА_3 надсилалося клопотання про відкладення розгляду справи через неможливість прийняти участь у підготовчому судовому засіданні, що було призначено на 29 грудня 2020 року, у зв`язку із участю в іншому судовому засіданні з розгляду кримінальної справи. У підготовче засідання, призначене на 15 січня 2021 року, представник з`явився до Житомирського районного суду, але через затримку на дві хвилини при проходженні контролю на прохідній суду було повідомлено, що судовий розгляд відбувся та суддя перебуває у нарадчій кімнаті.

Відзиву від учасників справи на апеляційну скаргу не надходило.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали судді суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Залишаючи позовну заяву без розгляду на підставі п.3 частини першої ст.257 ЦПК України, суд першої інстанції виходив із того, що в судові засідання, призначені на 29 грудня 2020 року та на 15 січня 2021 року, позивач та його представник, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, повторно не з`явилися, заяв про розгляд справи за їх відсутності не подали.

Колегія суддів апеляційного суду не може повністю погодитися із такими висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.

Відповідно до п.3 частини першої ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Згідно із частиною п`ятою ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Отже, правом на залишення заяви без розгляду суд наділений лише за сукупності певних установлених законом умов: належного повідомлення позивача про час та місце судового засідання; повторної неявки позивача в судове засідання, яка в такому разі визнається як друга поспіль неявка; ненадходження від позивача клопотання про розгляд справи за його відсутності або клопотання про розгляд справи за його відсутності надійшло, але нез`явлення позивача перешкоджає розгляду справи.

Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 24 листопада 2020 року підготовче провадження закрито, а справа призначена до судового розгляду по суті на 17 грудня 2020 року (а.с.55). 

Ухвалою суду першої інстанції від 10 грудня 2020 року розгляд справи перепризначено на 29 грудня 2020 року (а.с.62).

За положеннями частини п`ятої ст.130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі. За таких обставин, вважається, що позивач   ОСОБА_1 та представник ОСОБА_3 були належним чином повідомлені про судове засідання, призначене на 29 грудня 2020 року, про що свідчать розписки, але до суду не з`явилися (а.с.69,70). Натомість, представник позивача ОСОБА_3 електронною поштою надіслав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, пославшись на те, що у призначений час перебуватиме в іншому судовому засіданні з розгляду кримінальної справи (а.с.72-73).

Хоча суд першої інстанції визнав, що представник позивача не з`явився без поважних причин, але ухвалою від 29 грудня 2020 року розгляд справи відклав на 15 січня 2021 року в зв`язку з першою неявкою позивача. В ухвалі суд обґрунтував, що від представника позивача надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому процесі, але підтверджуючих даних такій обставині представником позивача суду не надано (а.с.74).

Представник позивача ОСОБА_3 11 січня 2021 року повідомлений про судове засідання, призначене на 15 січня 2021 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.78). 

В судове засідання, призначене на 15 січня 2021 року, повторно не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи або розгляд за його відсутності до суду не спрямував.

Обставини, на які посилається представник позивача у апеляційній скарзі, про його запізнення на дві хвилини в судове засідання, призначене на 15 січня 2021 року, через прохідну суду не підтверджені жодними доказами, а тому грунтуються на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги представника позивача ОСОБА_3  із посиланням на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 21 жовтня 2019 року в справі №759/15271/17, є помилковими. Так, у відповідній постанові Верховний Суд, виходячи із аналізу змісту пункту 3 частини першої ст.257 ЦПК України, звернув увагу на те, що залишення позовної заяви без розгляду з цієї підстави може мати місце лише в тому випадку, якщо позивач, який був належним чином повідомлений про час слухання справи, повторно не з`явився саме в судове засідання, а не в підготовче засідання. 

Як вже зазначалося вище, ухвалою суду від 24 листопада 2020 року закрито підготовче провадження, а тому судові засідання, які призначалися після цієї дати (на 29 грудня 2020 року та на 15 січня 2021 року), не можуть бути підготовчими, а доводи апеляційної скарги щодо характеру двох поспіль судових засідань є помилковими, оскільки спростовуються матеріалами справи, не відповідають дійсності та суперечать положенням чинного цивільно-процесуального законодавства.

Посилання представника позивача на ту обставину, що ОСОБА_1 зареєстрований та проживає на території Російської Федерації, що унеможливлює його безпосередню участь у судовому розгляді, а представник за довіреністю ОСОБА_5 не зміг взяти участі у судовому засіданні через карантинні обмеження та вік не впливають на висновки суду першої інстанції враховуючи наступне.

За змістом частини першої ст.58 ЦПК України сторона може брати участь у судовому процесі особисто та (або) через представника.

Представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 Конституції України здійснюється виключно адвокатами у судах апеляційної інстанції з 01 січня 2018 року, а у судах першої інстанції з 01 січня 2019 року (п.11 розділу XV Перехідних положень Конституції України). Позивач звернувся до суду у 2020 році.

У матеріалах справи міститься довіреність на представлення інтересів позивача ОСОБА_1 громадянином ОСОБА_5 , яка дійсна до 21 грудня 2024 року (а.с.8-10).

Разом із тим, частинами першою та другою статті 60 ЦПК України визначено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Даний спір не є трудовим, також він не входить до переліку, передбаченого частиною шостою ст. 19 ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої ст.274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах щодо спадкування.

Із матеріалів справи вбачається, що предметом позову є визначення частки померлого у спільній сумісній власності на нерухоме майно та визнання за позивачем у порядку спадкування за заповітом після смерті матері права власності на майно. Також ухвалою судді Житомирського районного суду Житомирської області від 07 жовтня 2020 року в даній справі правомірно відкрито загальне позовне провадження (а.с.37). Отже, справа не відноситься до малозначних та підлягає розгляду за правилами загального позовного провадження, а тому представляти інтереси позивача у суді може виключно адвокат, приймаючи до уваги також ту обставину, що провадження у справі відкрито після 01 січня 2019 року. Отже, сама по собі наявність у матеріалах справи ксерокопії довіреності на ОСОБА_5 правового значення не має, оскільки представництва не підтверджує та бути учасником у справі про спадкування не дозволяє.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_5 не можна вважати належним представником позивача у даній справі, а доводи апеляційної скарги з цього приводу безпредметні.

Разом із тим, судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно (частини третя, четверта та п`ята ст.128 ЦПК України).

Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 123 ЦПК України).

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, представник позивача ОСОБА_3 про судове засідання, призначене на 15 січня 2021 року повідомлений лише 11 січня 2021 року, тобто менше ніж за п`ять днів до дати судового засідання, що не можна вважати належним повідомленням у розумінні ст. 128 ЦПК України.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не виконав вимог процесуального закону щодо належного повідомлення учасників справи чим позбавив представника позивача ОСОБА_3 можливості належним чином підготуватися до участі в судовому засіданні.

Суд першої інстанції не звернув уваги на вищевикладену обставину та передчасно залишив позов без розгляду. При цьому завдання цивільного судочинства не виконане. Спір по суті не розглянутий.

Враховуючи наведене, відповідно до приписів ст.379 ЦПК України апеляційний суд скасовує ухвалу суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню, і направляє справу до Житомирського районного суду Житомирської області для продовження її розгляду.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,379,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_3 задовольнити.
Ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 15 січня 2021 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: 

Повний текст постанови складений 07 червня 2021 року.