ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/295/21  Номер провадження 22-ц/814/934/21	Головуючий у 1-й інстанції Погрібняк  О.М.  Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2021 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Одринської Т.В., 
суддів: Панченка О.О., Пікуля В.П.,
за участю секретаря Філоненко О.В.
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ПроКредитБанк», управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, державних виконавців - начальника відділу примусового виконання рішень Подолянко І.А., державного виконавця Амбарського А.В., ДП «Сетам», генерального директора Мамро О., заступника генерального директора з електронних торгів Ворнік М.Г. , ПОГ «Текстиль-Трейд», ДП «Сетам», Подільського районного суду м. Києва, приватного нотаріуса Кременчуцького міського територіального округу Веселовського А.Г., третя особа: ОСОБА_3 про визнання прилюдних електронних торгів недійсними, застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, визнання нотаріальних дій незаконними та їх скасування,
за апеляційними скаргами  ОСОБА_1 , ОСОБА_3 
на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука від 20 січня 2021 року, -
В С Т А Н О В И В :
В січні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «ПроКредитБанк», управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, державних виконавців - начальника відділу примусового виконання рішень Подолянко І.А., державного виконавця Амбарського А.В., ДП «Сетам», генерального директора Мамро О., заступника генерального директора з електронних торгів Ворнік М.Г. , ПОГ «Текстиль-Трейд», ДП «Сетам», Подільського районного суду м. Києва, приватного нотаріуса Кременчуцького міського територіального округу Веселовського А.Г., третя особа: ОСОБА_3 , в якому просила: визнати незаконним звіт про оцінку нежитлового приміщення; визнати недійсними електронні торги, що відбулися 23 грудня 2020 року; застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину; зобов`язати Подільський районний суд м. Києва повернути підроблений виконавчий лист « 2-4952/11 від 06.08.2014 року у ВП № 44453918; визнати нотаріальні дії приватного нотаріуса Веселовського А.Г. по посвідченню договору іпотеки № 9/10/11/12-ІД від 12.10.2007 за № 11194 та проведену реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 5831211 та Реєстрі іпотек № 5831366 незаконними та їх скасувати.
В тексті позовної заяви ОСОБА_1 просила забезпечити її позов шляхом заборони відповідачам ДП «Сетам», АТ «ПроКредитБанк», Управлінню забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції, ПОГ «Текстиль-Трейд» укладати, підписувати будь-які документи, реєструвати, передавати майно відповідачам, один одному під будь-яким приводом, розпоряджатися, користуватися, відчужувати, виконувати інші зобов`язання та вчиняти будь-які інші дії щодо нежилого приміщення площею 875,2 кв. м по АДРЕСА_1 , щодо якого відбулися публічні торги 23.12.2020 за лотом №454643.
Обґрунтовуючи підстави забезпечення позову, ОСОБА_1 вказує, що недобросовісні дії голови Правління АТ «ПроКредит Банк» ОСОБА_7., службових осіб Подільського райсуду м. Києва, державних виконавців ВПВР УДВС ГТУЮ у м.Києві та Автозаводського РВ ДВС м.Кременчука, експерта та інших, вказують на ознаки кримінального правопорушення, та створюють реальну загрозу заволодіння без правових підстав усім майном, належним ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ..
Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду та ефективний захист, поновлення її порушених права.
Ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука від 20 січня 2021 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.
Ухвала суду мотивована тим, що забезпечення позову у спосіб, визначений позивачем порушує права ПАТ «ПроКредит Банк», правонаступником якого є АТ «ПроКредит Банк», як стягувача у виконавчому провадженні, та права переможця торгів ПОГ «Текстиль-Трейд», а отже обраний позивачем спосіб забезпечення позову не відповідає його меті та завданням цивільного судочинства.
  ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не погодились із вказаною ухвалою суду та подали апеляційні скарги, тотожного змісту, в яких, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просили скасувати ухвалу районного суду від 20 січня 2021 року; визнати нечинним рішення Подольського районного суду м. Києва від 05.12.2013 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 10 червня 2014 року; винести окрему ухвалу щодо судді ОСОБА_4 та голови правління АТ «ПроКредит Банк» ОСОБА_7, судді Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_8.; не допускати до участі у справі ОСОБА_5 , яка не набула процесуальної правосуб`єктності АТ «ПроКредит Банк» у вказаній справі. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що виконавчі листи, видані Подільським районним судом м. Києва, на підставі яких відкрито виконавче провадження, не відповідають змісту судового рішення про стягнення в солідарному порядку із ОСОБА_6 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заборгованості перед ПАТ «ПроКредит Банк», та свідчить про потрійне стягнення неіснуючої заборгованості. Незаконні багаторазові стягнення відбулися з вини Подільського районного суду м. Києва.
Зазначають, що 23.12.2020 ДП «СЕТАМ» на публічних торгах, за відсутності правових підстав за очевидно підробленими документами, реалізовано чужу власність, за рахунок якої не могло відбутися стягнення, тим самим збагатилися за рахунок її продажу та приховали відмивання банком грошей.
Вважають оскаржувану ухвалу суду першої інстанції такою, що підлягає скасуванню, оскільки в ній викладена недостовірна інформація, яка не відповідає обставинам справи. Зокрема, на їх думку, є недоведеним стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , яка вже була стягнута з позичальника ОСОБА_6 
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вважають висновки суду першої інстанції, викладенні в оскаржуваній ухвалі щодо порушення прав АТ «ПроКредит Банк», як стягувача, та ПОГ «ТЕКСТИЛЬ-ТРЕЙД», як переможця торгів, недостовірними, оскільки суд не з`ясував усіх обставин справи. 
10.04.2021 до апеляційного суду надійшов відзив АТ «ПроКредит Банк» на апеляційну скаргу, в якому представник банку просить відмовити у задоволенні апеляційних скарг ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука від 20.01.2021. Зазначає, що АТ «ПроКредит Банк» реалізував своє право на стягнення суми заборгованості з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 до смерті позичальника ОСОБА_6 , смерть останнього не є підставою для припинення зобов`язань ОСОБА_1 з виконання судового рішення від 10.06.2014 у справі №2-4952/11. Питання правомірності стягнення АТ «ПроКредит Банк» заборгованості з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на підставі виконавчих листів №2-4952/11, виданих Подільським районним судом м.Києва, вже було предметом неодноразового розгляду в Оболонському райсуді м.Києва та Київському апеляційному суді, за наслідками розгляду яких у задоволенні заяв про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню було відмовлено. Зазначає, що ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 28.10.2020 №2-4952/11, визнано дії ОСОБА_1 такими, що свідчать про зловживанням процесуальними правами. Окрім того, постановою Верховного Суду від 25.11.2020 у справі №524/7234/18, встановлено, що, вирішуючи клопотання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів; фактично обраний позивачем спосіб забезпечення позову зупиняє виконання судового рішення в іншій справі №2-4952/11, що є недопустимим. Вважає безпідставними вимоги апеляційної скарги про винесення окремої ухвали щодо судді ОСОБА_9., судді ОСОБА_8. та голови правління АТ «ПроКредит Банк» ОСОБА_7 
В судові засідання 20.04.2021 р. та 11.05.2021р., які за клопотанням ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , проводилися в режимі відеоконференції за допомогою програмного забезпечення «easycon», останні не з`явилися.
Відповідно до вимог ч. 4, 5 ст. 212 ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), учасники справи можуть брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Підтвердження особи учасника справи здійснюється із застосуванням електронного підпису, а якщо особа не має такого підпису, то у порядку, визначеному Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" або Державною судовою адміністрацією України.
Ризики технічної неможливості участі в відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.
Полтавським апеляційним судом неодноразово вживались заходи щодо належного повідомлення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про розгляд справи. Судові повістки направлені за адресою їх місця проживання вказаною в апеляційних скаргах, повернулись без вручення адресату із відміткою «Укрпошти» про відсутність адресату (т. 1 а.с. 187-188, а.с. 213 -216 виділених матеріалів).
Окрім того, в порядку, визначеному ч. 6 ст. 128 ЦПК України, на офіційні електронні адреси, зазначені в апеляційних скаргах, судом направлялися відповідні процесуальні документи та повідомлення про призначення розгляду справи в режимі відеоконференції (т. 1 а.с. 138-140, 191-201 виділених матеріалів). 
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстровані в підсистемі «Електроний суд», тобто через електронний кабінет мають доступ до всіх процесуальних документів по справі.
Відповідно до вимог ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Якщо учасник судового процесу повідомляє суду номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або іншу аналогічну інформацію, він повинен поінформувати суд про їх зміну під час розгляду справи.
Положення частини першої цієї статті застосовуються також у разі відсутності заяви про зміну номерів телефонів і факсів, адреси електронної пошти, які учасник судового процесу повідомив суду.
Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є особами, які звернулися до суду з апеляційними скаргами, у зв`язку з чим останнім було достеменно відомо про розгляд Полтавським апеляційним судом апеляційних скарг. 
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Зловживанням процесуальними правами, окрім іншого, може бути виражено у вчиненні дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи.
Дії ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , в ході розгляду даної справи, колегія суддів розцінює, як зловживання процесуальними правами, так як останні, подавши апеляційні скарги, перебігом розгляду справи не цікавилися, від отримання судових повісток ухилялися.
Згідно рішення ЄСПЛ у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 року, в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції. Крім того, в своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Розгляд справи упродовж розумного строку є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, про що неодноразово вказував у своїх рішенням Європейський суд з прав людини.
З огляду на викладене, керуючись положеннями частини 2 статті 372 ЦПК України, та з метою дотримання передбачених законом розумних строків розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності  ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , а причини їх неявки в судове засідання визнати неповажними.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційних скарг, відзиву на апеляційну скаргу, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.
Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову ухвалою, суд першої інстанції виходив з того, що фактично обраний позивачем спосіб забезпечення позову, зупиняє виконання судового рішення у іншій справі № 2-4952/11. Визначений спосіб забезпечення позову порушує права ПАТ «ПроКредит Банк», правонаступником якого є АТ «ПроКредит Банк», як стягувача у виконавчому провадженні та права переможця торгів ПОГ «Текстиль-Трейд», а також обраний позивачем спосіб забезпечення позову не відповідає його меті та завданням цивільного судочинства.
Колегія суддів з таким висновком суду погоджується, виходячи з наступного.
Відповідно до частини першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
У пункті 5 частини першої статті 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру (частина одинадцята статті 150 ЦПК України).
Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.
Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.
Встановлено, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 05 грудня 2013 року у справі № 2-4952/11 позов ПАТ «ПроКредит Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ «ПроКредит Банк» 371 431,78 дол США, еквівалент суми 2 967 739,92 грн боргу по капіталу, 12 111,83 дол США, еквівалент суми 96 773,52 грн боргу по процентах по графіку, 142 184,41 грн комісії за управління кредитом, 37 122,01 грн пені. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ «ПроКредит Банк» 1 700,00 грн судового збору, 120,00 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до ОСОБА_6 , ПАТ «ПроКредит Банк» про визнання правовідносин за договором поруки припиненими відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ПАТ «ПроКредит Банк», ОСОБА_6 про визнання договору про надання траншу недійсним відмовлено. 
10 червня 2014 року рішенням Апеляційного суду міста Києва у справі № 22-ц/796/757/2014 апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_6 відхилено. Апеляційну скаргу ПАТ «ПроКредит Банк» задоволено частково. Рішення Подільського районного суду м. Києва від 05 грудня 2013 року в частині відмови ПАТ «ПроКредит Банк» у стягненні кредитної заборгованості з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , як солідарних із ОСОБА_6 боржників скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов ПАТ «ПроКредит Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Солідарно з  ОСОБА_6 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПроКредит Банк» заборгованість за рамковою угодою від 12 жовтня 2007 року № 9 та договором про надання траншу від 12 жовтня 2007 року № 20.1215/9 (із змінами та доповненнями) у розмірі 371 431,78 дол США, еквівалент суми 2 968 854,22 грн боргу по капіталу, 12 111,83 дол США, еквівалент суми 96 773,52 грн боргу по процентах згідно з графіком та 37 122,01 грн пені. Солідарно з ОСОБА_6 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ПроКредит Банк» заборгованість за рамковою угодою від 12 жовтня 2007 року № 9 та договором про надання траншу від 12 жовтня 2007 року № 20.1215/9 (із змінами та доповненнями) у розмірі 371 431,78 дол США, еквівалент суми 2 968 854,00 грн боргу по капіталу, 12 111,83 дол США, еквівалент суми 96 773,52 грн боргу по процентах згідно з графіком та 37 122,01 грн пені. В іншій оскаржуваній частині рішення Подільського районного суду міста Києва від 05 грудня 2013 року залишено без змін.
06 серпня 2014 року Подільським районним судом м. Києва виданий виконавчий лист № 2-4952/11. 26 серпня 2014 року ВП ВР УДВС ГТУЮ у м. Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 44453918 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на підставі виконавчого листа у справі № 2-4952/11. 
28 серпня 2018 року державним виконавцем Автозаводського РВ ДВС м. Кременчук ГТУЮ у Полтавській області винесено постанову про опис та арешт майна (коштів), що належить боржнику, а саме нежитлового приміщення площею 875,2 кв.м. по АДРЕСА_2 .
23 грудня 2020 року відбулися електроні торги з реалізації вказаного приміщення.
В січні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «ПроКредитБанк», управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, державних виконавців - начальника відділу примусового виконання рішень Подолянко І.А., державного виконавця Амбарського А.В., ДП «Сетам», генерального директора Мамро О., заступника генерального директора з електронних торгів Ворнік М.Г. , ПОГ «Текстиль-Трейд», ДП «Сетам», Подільського районного суду м. Києва, приватного нотаріуса Кременчуцького міського територіального округу Веселовського А.Г., третя особа: ОСОБА_3 , в якому просила визнати незаконним звіт про оцінку нежитлового приміщення; визнати недійсними електронні торги, що відбулися 23 грудня 2020 року; застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину; зобов`язати Подільський районний суд м. Києва повернути підроблений виконавчий лист « 2-4952/11 від 06.08.2014 року у ВП № 44453918; визнати нотаріальні дії приватного нотаріуса Веселовського А.Г. по посвідченню договору іпотеки № 9/10/11/12-ІД від 12.10.2007 за № 11194 та проведену реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 5831211 та Реєстрі іпотек № 5831366 незаконними та їх скасувати.
ОСОБА_1 просила забезпечити її позов шляхом заборони відповідачам ДП «Сетам», АТ «ПроКредитБанк», Управлінню забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції, ПОГ «Текстиль-Трейд» укладати, підписувати будь-які документи, реєструвати, передавати майно відповідачам, один одному під будь-яким приводом, розпоряджатися, користуватися, відчужувати, виконувати інші зобов`язання та вчиняти будь-які інші дії щодо нежилого приміщення площею 875,2 кв. м по АДРЕСА_1 , щодо якого відбулися публічні торги 23.12.2020 за лотом №454643.
Відмовляючи в такому забезпеченні позову, суд першої інстанції вірно виходив з того, що фактично обраний позивачем спосіб забезпечення позову зупиняє виконання судового рішення у іншій справі № 2- 4952/11, що є фактичним порушенням вимог ст. 291 Конституції України, згідно якої, судове рішення є обов`язковим до виконання. 
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції оскільки, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. 
Обраний заявником спосіб забезпечення позову порушить права ПАТ «ПроКредит Банк», правонаступником якого є АТ «ПроКредит Банк», як стягувача у виконавчому провадженні, відтак обраний позивачем спосіб забезпечення позову не відповідає його меті та завданням цивільного судочинства. 
Заявником не доведено існування об`єктивних обставин, які б свідчили про те, що заявлене ОСОБА_1 забезпечення позову є співмірним із предметом спору, а їх невжиття може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.
Доводи апеляційних скарг вірних висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки ґрунтуються не на доказах, надання яких є процесуальним обов`язком заявника, а на її припущеннях та власних оціночних судженнях, переоцінці доказів на власну користь та заперечення преюдиції судового рішення, яке набрало законної сили.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала районного суду є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Правові підстави для винесення окремої ухвали щодо судді ОСОБА_9. та голови правління АТ «ПроКредит Банк» ОСОБА_7 відсутні.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 - залишити без задоволення.
Ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука від 20 січня 2021 року про відмову в забезпеченні позову - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 14.05.2021.
Головуючий суддя:                                                Т.В. Одринська
судді:                                                                О.О. Панченко
                                                                       В.П. Пікуль