Ухвала
 
21 травня 2021 року
місто Київ
 
справа № 523/6717/15-ц
провадження № 61-5864ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І., дослідив касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 03 березня 2020 року, додаткове рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 24 березня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 15 березня 2021 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання спадкоємцем четвертої черги, визнання права власності на 1/2 частину квартири,
ВСТАНОВИВ:
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Стислий виклад позиції позивача
ОСОБА_1 у квітні 2015 року звернулася до суду з позовом до  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у якому з урахуванням уточнень просила:
-          встановити факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю з 2006 року;
-          визнати ОСОБА_1 спадкоємцем четвертої черги після померлого ОСОБА_4 ;
-          надати позивачу можливість спадкувати майно після смерті спадкодавця ОСОБА_4 разом із спадкоємцем ОСОБА_5 ;
-          визнати за позивачем право власності на 1/2 частину спадкового майна, а саме на квартиру АДРЕСА_1 .
Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 03 березня 2020 року, з урахуванням додаткового рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 24 березня 2020 року, залишеними без змін постановою Одеського апеляційного суду від 15 березня 2021 року, у задоволенні позову відмовлено, здійснено розподіл судових витрат.
ІІ. ВИМОГИ та АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
ОСОБА_1 06 квітня 2021 року звернулася із застосуванням засобів поштового зв`язку до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 03 березня 2020 року, додаткове рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 24 березня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 15 березня 2021 року, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
Ухвалою Верховного Суду від 16 квітня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк для її виконання з метою самостійного визначення ціну позову в частині вимог майнового характеру, подання письмових доказів на підтвердження свого майнового стану. Оскільки заявником належно не обґрунтовано доводи на підтвердження підстав відстрочення сплати судового збору або звільнення від його сплати, Верховний Суд визнає обов`язок заявника здійснити сплату судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 3 179, 20 грн, який має бути доповнено з урахуванням ціни позову, визначеної вартістю майна або подати документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, або навести інші обґрунтовані доводи та подати докази на підтвердження підстав для відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги.
Від заявника у травні 2021 року засобами поштового зв`язку надійшла заява про усунення недоліків касаційної скарги, до якої додано докази на підтвердження сплати судового збору у розмірі 4 179, 20 грн. Також у заяві ОСОБА_1 просить звільнити її від сплати судового збору за подання касаційної скарги в частині позовних вимог майнового характеру, обґрунтовуючи це тим, що не має можливості самостійно визначити вартість спірної частини квартири на час подання у 2015 році позову, серед іншого просить врахувати її процесуальну поведінку щодо здійснення сплати судового збору за подання касаційної скарги не дивлячись на її майновий стан (дохід у вигляді пенсії).
Визначення заявником підстав касаційного оскарження
Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, врегульованих процесуальним законом.
Вивчивши зміст касаційної скарги, Верховний Суд встановив, що касаційна скарга містить визначення підстав касаційного оскарження відповідно до вимог статті 389 ЦПК України.
Заявником як підстави касаційного оскарження наведених судових рішень визначено, що:
- оскаржувані судові рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права;
- судами першої та апеляційної інстанцій ухвалено рішення без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених, зокрема, у постанові Верховного Суду від 25 листопада 2019 року у справі № 711/348/17 (провадження № 61-33234св18). Відповідно до зазначеного висновку для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення зі спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Для встановлення факту проживання однією сім`єю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявність у сторін спільного бюджету, ведення спільних витрат, наявність взаємних прав та обов`язків;
- суди першої та апеляційної інстанцій не надали письмовим доказам належної правової оцінки, а саме на підтвердження тієї обставини, що заявник на момент спільного проживання із спадкодавцем мала власний дохід від підприємницької діяльності, тобто здійснювала догляд за спадкодавцем у період його безпорадного стану.
Таким чином, серед підстав касаційного оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій заявником зазначена та підстава, яка згадана у пункті 1 частини другої статті 389 та пункті 1 частини третьої статті 411 ЦПК України, що свідчить про виконання нею вимог пункту 5 частини другої 
статті 392 ЦПК України щодо форми та змісту касаційної скарги.
IІІ. ПІДСТАВИ ДЛЯ ВІДСТРОЧЕННЯ СПЛАТИ СУДОВОГО ЗБОРУ
У заяві про усунення недоліків заявник просить звільнити або відстрочити сплату судового збору за подання касаційної скарги в частині заявлених вимог майнового характеру щодо визнання права власності на 1/2 частину спірної квартири.
Обґрунтовуючи вимогу про звільнення від сплати судового збору або відстрочення його сплати заявник просить врахувати її майновий стан, а саме розмір пенсії, а також те, що за інші позовні вимоги ОСОБА_1 здійснено сплату судового збору у розмірі 4 179, 20 грн, що є для заявника як пенсіонера значними витратами.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, § 59).
Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (Рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia») від 20 лютого 2014 року, § 111).
Згідно з частиною першою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.
Частиною третьою статті 136 ЦПК України визначено, що з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: 
а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; 
ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 
3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Згідно із частиною другою статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Отже, ураховуючи відомості про майновий стан заявника за 2020 рік та 2021 рік, дії заявника, вчинені на сплату судового збору у загальному розмірі 4 179, 20 грн, Верховний Суд встановив наявність підстав для відстрочення сплати судового збору щодо вимог майнового характеру до закінчення касаційного провадження.
ІV. ЗАГАЛЬНІ ВИСНОВКИ ЩОДО ВІДКРИТТЯ КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ
Оскільки вимоги ухвали Суду виконані, касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, а наведені підстави касаційного оскарження відповідають положенням статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження.
Судом не встановлено наявності достатніх й обґрунтованих підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги, а так само відмови у відкритті касаційного провадження.
Керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору задовольнити.
Відстрочити ОСОБА_1 сплату судового збору за подання касаційної скарги до закінчення касаційного провадження.
Відкрити касаційне провадження у справі.
Витребувати із Суворовського районного суду м. Одеси цивільну справу № 523/6717/15-ц за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання спадкоємцем четвертої черги, визнання права власності на 1/2 частину квартири.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк тривалістю в десять днів від моменту отримання копії цієї ухвали суду.
Провести попередній розгляд справи колегією у складі трьох суддів.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                             С. О. Погрібний

                                                                                                            І. Ю. Гулейков

                                                                                                            Г. І. Усик