КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
Справа №369/2904/20                                   Головуючий у 1 інстанції: Ковальчук Л.М.
Провадження №22-ц/824/8892/2021           Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.
 
15 червня 2021 року                                                                                     м. Київ
 
Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду в складі:
Головуючого  (судді-доповідача)                   Гаращенка Д.Р.
суддів                                                     Сліпченка О.І., Сушко Л.П.
за участю секретаря                                        Стеблиненко А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 квітня 2021 року в справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-
ВСТАНОВИЛА:
 
У лютому 2020 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому просила суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» суму страхового відшкодування в розмірі 267 619,33 грн та судовий збір в розмірі 4 014,28 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначало, що 02 липня 2019 року о 20:40 год ОСОБА_1 на вул. Білогородська, 51, у м. Боярка, керуючи автомобілем «Renault Magnum», д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не обрав безпечної швидкості руху транспортного засобу, не впорався з керуванням та допустив зіткнення з припаркованим автомобілем марки «Renault Koleos», д.н.з. НОМЕР_2 , водієм якого був ОСОБА_2 . У результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.
Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 липня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
На момент ДТП автомобіль «Renault Koleos», д.н.з. НОМЕР_2 , був застрахований у ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» за Договором добровільного страхування наземних транспортних засобів серія АМ №12212 від 19 липня 2018 року. 
Згідно рахунку №БУ-0000290 від 26 липня 2019 року та страхового акту №UA2019070200045/L38/03 від 09 вересня 2019 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» сплатила страхове відшкодування в розмірі 267 619,33 грн.
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 квітня 2021 року позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» суму страхового відшкодування у розмірі 137 619,33 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 064,28 грн.
В іншій частині позову відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що оскільки позивач не звертався до МТСБУ та не отримав його відмову у виплаті страхового відшкодування, тому суд першої інстанції повинен був відмовити позивачу у задоволенні позову.
Зазначає, що згідно звіту про оцінку вартості майнової шкоди №216015 розмір матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Renault Koleos», д.н.з. НОМЕР_2 ,складає 175 089,90 грн, тому визначення судом першої інстанції матеріального збитку у розмірі 267 619,33 грн є безпідставним.
Крім того, звіт про оцінку вартості майнової шкоди №216015 не повинен братися судом до уваги, оскільки він не був повідомлений про місце та час проведення огляду автомобіля «Renault Koleos» під час оцінки спеціалістом майнової шкоди.
ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» відзив на апеляційну скаргу не подало.
У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник адвокат Будько П.М. просили апеляційну скаргу задовольнити.
Представник ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся.
Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та його представника адвоката Будько П.М., вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що 02 липня 2019 року о 20:40 год ОСОБА_1 на вул. Білогородська, 51, у м. Боярка, керуючи автомобілем «Renault Magnum», д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не обрав безпечної швидкості руху транспортного засобу, не впорався з керуванням та допустив зіткнення з припаркованим автомобілем «Renault Koleos», д.н.з. НОМЕР_2 , водієм якого був ОСОБА_2 . У результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.
Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 липня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. (а.с. 60)
У силу ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
ТОВ «АГРОСКОП ІНТЕРНЕШНЛ» є власником автомобіля «Renault Koleos», д.н.з. НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 . (а.с. 39-40)
19 липня 2018 року між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та ТОВ «АГРОСКОП ІНТЕРНЕШНЛ» укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серія АМ №12212. (а.с.31-38)
Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.
Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
29 липня 2019 року страхувальник ТОВ «АГРОСКОП ІНТЕРНЕШНЛ» звернулося до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» із заявою про настання страхового випадку по вказаному договору. (а.с. 24-26)
Згідно Звіту №216015 про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику КТЗ, від 24 липня 2019 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Renault Koleos», д.н.з. НОМЕР_2 , складає 259 063,71 грн, а вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу - 175 089,90 грн. (а.с.46-57)
Відповідно до рахунку №БУ-0000290 від 26 липня 2019 року, наданого ФОП ОСОБА_3 , вартість ремонту автомобіля «Renault Koleos», д.н.з. НОМЕР_2 , складає 267619,33 грн. (а.с. 45)
09 вересня 2019 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» складено страховий акт №UA2019070200045/L38/03 та розрахунок страхового відшкодування до страхового акту № UA2019070200045/L38/03, згідно якого страхове відшкодування становить 267 619,33 грн. (а.с. 58)
13 вересня 2019 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» здійснила виплату страхового відшкодування ФОП ОСОБА_3 в розмірі 267 619,33 грн, що підтверджується платіжним дорученням №35140 від 13 вересня 2019 року. (а.с. 59)
Відповідно до ч.ч. 16, 17 статті 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування.
Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (частина перша статті 25 Закону України «Про страхування»).
Згідно з частиною другою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений у випадках, встановлених законом.
Відповідно до статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Аналогічне положення міститься у статті 27 Закону України «Про страхування».
У таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). При суброгації нового зобов`язання з відшкодування збитків не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого в деліктному зобов`язанні.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.
Таким чином, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок з відшкодування шкоди не виконала.
Згідно зі статтею 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
При застосуванні наведених норм права підлягає врахуванню правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70): стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону № 1961-IV, з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-IV порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.
Отже, відносини між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та ОСОБА_1 регулюються правилами статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування». Позивач як страховик потерпілої особи виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.
У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до нього перейшло право вимоги до завдавача шкоди в деліктному зобов`язанні в межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди ОСОБА_1 , в порядку суброгації.
Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Колегія суддів відхиляє посилання ОСОБА_1 на те, що оскільки позивач не звертався до МТСБУ та не отримав його відмову у виплаті страхового відшкодування, тому суд першої інстанції повинен був відмовити позивачу у задоволенні позову.
Так, ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_4 від 15.03.2017 року. (а.с. 83)
16 липня 2019 року відповідач звернувся до МТСБУ із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 02 липня 2019 року. (а.с. 84-85)
Згідно Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цей закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»  обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
У п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.
За положеннями п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно зі ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.
Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
За приписами ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону.
Згідно Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №566 від 09.07.2010 (зі змінами) розмір страхової суми за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними після набрання чинності цим розпорядженням, за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 130 000 гривень на одного потерпілого.
Судом першої інстанції обґрунтовано зазначено, що на ОСОБА_1 поширюються положення ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, розмір страхової суми, яку відшкодовує МТСБУ за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 130000 грн, у матеріалах справи відсутні докази звернення позивача до МТСБУ, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача страхового відшкодування саме у розмірі 130 000 грн.
Апелянт також зазначає, що згідно звіту про оцінку вартості майнової шкоди №216015 розмір матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Renault Koleos», д.н.з. НОМЕР_2 ,складає 175 089, 90 грн, тому визначення матеріального збитку у розмірі 267 619,33 грн є безпідставним.
Колегія суддів відхиляє такі доводи апелянта з огляду на таке.
Відповідно до п. 7.1 Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів серія АМ №12212, укладеного між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та ТОВ «АГРОСКОП ІНТЕРНЕШНЛ», страхова сума, розмір якої визначається за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання Договору страхування, визначається в ОУС Договору.
Згідно п. 10.4.2 Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів серія АМ №12212 якщо в ОУС обрано варіант виплати страхового відшкодування "Майстерня", то страхове відшкодування виплачується при частковому пошкодженні застрахованого транспортного засобу страховиком вигодонабувачу (якщо такого призначено), або за письмовою згодою вигодонабувача та за дорученням страхувальника - на СТО, письмово погоджену страховиком. В такому разі страховик має право здійснити авансову виплату страхового відшкодування в розмірі 70 % від розміру страхового відшкодування, розрахунок якого проведено згідно з п. 10.22 цього договору. Остаточна виплата страхового відшкодування здійснюється після надання документів, що підтверджують факт виконання відновлювального ремонту (акт виконаних робіт, та у випадку, якщо страхувальник самостійно здійснив на СТО остаточну оплату за виконані відновлювальні роботи, документи, що підтверджують факт оплати - чеки, квитанції) та огляду відновленого (відремонтованого) застрахованого транспортного засобу.
За умовами п. 10.22Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів серія АМ №12212 (варіант виплати страхового відшкодування "Майстерня") розрахунок розміру страхового відшкодування відбувається на підставі попередньо погоджених із страховиком рахунків і способу ремонту СТО, яка виконує роботи, спираючись на часові норми виробника ТЗ, а також ціни запасних частин і матеріалів офіційних імпортерів.
Сторони Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів» серія АМ №12212 погодили варіант виплати страхового відшкодування "Майстерня".
Згідно п. 10.5 Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів серія АМ №12212 розмір страхового відшкодування розраховується в будь-якому випадку в межах ліміту відшкодування.
Як вбачається з страхового акту №UA2019070200045/L38/03 тарозрахунку страхового відшкодування до страхового акту страхова сума становить 460 500 грн, ліміт відповідальності - 460 500 грн, франшизи - 0 грн, коефіцієнт зносу транспортного засобу - 0%, вартість відновлювального ремонту - 267 619,33 грн, вартість збитку - 627 619,33 грн. (а.с. 58)
Оскільки умовами Договору добровільного страхування погоджений розмір страхового відшкодування в межах ліміту відшкодування, обрано варіант виплати страхового відшкодування "Майстерня", за яким розрахунок розміру страхового відшкодування відбувається на підставі попередньо погоджених із страховиком рахунків і способу ремонту СТО, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення страхового відшкодування у розмірі 137 619 грн 33 коп., що становить різницю між виплаченою сумою (267 619,33 грн) та сумою, яка може бути відшкодована МТСБУ (130 000 грн). 
Не можуть бути підставою для скасування рішення суду доводи апелянта, що звіт про оцінку вартості майнової шкоди не повинен братися до уваги, так як він не був повідомлений про місце та час проведення огляду автомобіля під час оцінки спеціалістом майнової шкоди, оскільки страхова виплата здійснювалася на підставі попередньо погодженого із страховиком рахунку і способу ремонту СТО відповідно доДоговору добровільного страхування наземних транспортних засобів, а не на підставі звіту про оцінку вартості майнової шкоди.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість рішення не впливають, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 375, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,-
 
ПОСТАНОВИЛА:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 квітня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови складено 16 червня 2021 року.
 
Головуючий                                                                           Д.Р. Гаращенко

Судді                                                                                      О.І. Сліпченко 

                                                                                                Л.П. Сушко