ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" квітня 2021 р.           Справа№ 925/1114/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Коротун О.М.
суддів:            Майданевича А.Г. 
          Пашкіної С.А. 

за участю секретаря судового засідання Куценко К.Л.
за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 19.04.2021

за апеляційними скаргами Приватного підприємства «Жовтень-2000» та Державного підприємства «Херсонський морський торговельний порт»
на рішення Господарського суду Черкаської області від 08.02.2021 (повний текст складено 08.02.2021)

у справі № 925/1114/19 (суддя - Грачов В.М.)
за позовом Державного підприємства «Херсонський морський торговельний порт»
до Приватного підприємства «Жовтень-2000»
про стягнення 231  147, 12 грн,

Розглянувши справу в порядку ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), Північний апеляційний господарський суд,
УСТАНОВИВ:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
1. Короткий зміст заявлених вимог та рух справи
У вересні 2019 року Державне підприємство «Херсонський морський торговельний порт» (далі - ДП «Херсонський морський торговельний порт») звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до Приватного підприємства «Жовтень-2000» (далі - ПП «Жовтень-2000») про стягнення 81  446, 25 грн попередньої оплати, 24  313, 80 грн пені, 12  701, 24 грн 7 % штрафу, 36  289, 25 грн 20 % штрафу, 76  396, 58 грн процентів за користування коштами попередньої оплати, що разом становить 231  147, 12 грн та відшкодування судових витрат.
Позовні вимоги про стягнення попередньої оплати та неустойки обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язання щодо порядку і терміну надання послуги, обумовленої договором № 151Р від 03.12.2018.
2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Господарського суду Черкаської області від 08.02.2021 позов задоволено частково. Стягнуто з ПП «Жовтень-2000» на користь ДП «Херсонський морський торговельний порт» 24  313, 80 грн пені, 12  701, 24 грн 7 % штрафу, 36  289, 25 грн 20 % штрафу, 76  396, 58 грн коштів за користування передоплатою, 2  245, 52 грн судових витрат. У задоволенні решти позову в частині вимог про стягнення 81  446, 25 грн передоплати, 1  221, 69 грн судових витрат відмовлено.
Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що відповідачем доведено виконання ним робіт, наведених у пунктах 1 - 18 додатку № 1 до договору, відтак виникли підстави для їх оплати за найменуванням і вартістю, наведеними у пунктах 1 - 7, 9 - 15 додатку № 2 до договору, їх загальна вартість з ПДВ складає 72000 грн. Суд першої інстанції визнав таку суму, з урахуванням суми повернених коштів, розумною платою, яку замовник (позивач) зобов`язаний сплатити виконавцеві (відповідачу). Тому в задоволенні позову в частині вимог про стягнення коштів попередньої оплати у сумі 81  446, 25 грн суд відмовив.
Водночас, частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач у порядку і в строк, обумовлені сторонами в пунктах 2.1., 2.2., 2.4., 3.1.-3.3. договору, результати наданих послуг позивачу не передав, в наслідок чого позивач повідомив відповідача про відмову від договору в односторонньому порядку з 09.09.2019.
При вирішенні спору в частині вимог про стягнення 24  313, 80 грн пені, 12  701, 24 грн 7 % штрафу, 36  289, 25 грн 20 % штрафу, 76  396, 58 грн процентів за користування передоплатою суд першої інстанції керувався приписами ст. 536, 546 - 548, 549 - 552, 610 - 612, 614 Цивільного кодексу України, ст. 216 - 218, 229 - 232, 234 Господарського кодексу України, умовами п. 5.1., 5.3. - 5.5., 5.9., 5.10. договору № 151Р від 03.12.2018. Суд першої інстанції дійшов висновку, що їх розрахунок позивачем методологічно і арифметично проведено правильно, доводи позивача, наведені на обґрунтування його вимог в цій частині позову, відповідачем не спростовані, тому в цій частині вимог суд задовольнив позов повністю.
3. Надходження апеляційних скарг на розгляд Північного апеляційного господарського суду 
У березні 2021 року ПП «Жовтень-2000» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 08.02.2021 та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Крім того, скаржником було долучено до апеляційної скарги докази, частина з яких відсутня в матеріалах справи. Заявник просив визнати поважними причини неподання доказів до суду першої інстанції. Клопотання мотивовано тим, що така інформація стала відома заявнику вже під час підготовки апеляційної скарги під час дослідження ресурсу «Єдиний реєстр оцінки впливу на довкілля». Подані докази стосуються подовження позивачу дії дозволу на користування надрами.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.03.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПП «Жовтень-2000» на рішення Господарського суду Черкаської області від 08.02.2021. Надано сторонам час для подачі відзиву та клопотань. Також запропоновано позивачу надати суду свої міркування або заперечення стосовно поданих скаржником нових доказів. Призначено до розгляду апеляційну скаргу на 19.04.2021.
Також, не погоджуючись з рішенням Господарського суду Черкаської області від 08.02.2021, у березні 2021 до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою звернулося ДП «Херсонський морський торговельний порт», в якій просило скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 08.02.2021 в частині відмови в позові і ухвалити нове рішення в цій частині, яким задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.03.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ДП «Херсонський морський торговельний порт» на рішення Господарського суду Черкаської області від 08.02.2021. Надано сторонам час для подачі відзиву та клопотань. Призначено до розгляду апеляційну скаргу на 19.04.2021.
Справа розглядалася різними складами суду.
19.03.2021 до суду апеляційної інстанції від ДП «Херсонський морський торговельний порт» надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, зокрема, у Господарському суді Херсонської області.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.03.2021 задоволено клопотання представника ДП «Херсонський морський торговельний порт» про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Доручено Господарському суду Херсонської області забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції.
25.03.2021 до суду апеляційної інстанції від ПП «Жовтень-2000» надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, зокрема, у Господарському суді Черкаської області.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.04.2021 задоволено клопотання представника ПП «Жовтень-2000» про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Доручено Господарському суду Черкаської області забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції.
06.04.2021 до суду апеляційної інстанції від ДП «Херсонський морський торговельний порт» надійшов відзив на апеляційну скаргу з доказами надсилання іншому учаснику справи та в строк, встановлений судом. Відзив прийнято до розгляду в порядку ст. 263 ГПК України. Позивач у відзиві, зокрема, заперечував проти долучення до матеріалів справи нових доказів, поданих відповідачем, мотивуючи це їх поданням з пропуском строку, визначеного ст. 80 ГПК України.
14.04.2021 до суду апеляційної інстанції від ПП «Жовтень-2000» надійшов відзив на апеляційну скаргу з доказами надсилання іншому учаснику справи, однак з пропуском строку, встановленого судом.
19.04.2021 у судове засідання з`явилися представники сторін та надали пояснення. Судове засідання проводилося в режимі відеоконференції. У судовому засіданні було залишено без розгляду відзив на апеляційну скаргу, поданий ПП «Жовтень-2000», на підставі ст. 118, 207 ГПК України з огляду на те, що такий було подано з пропуском строку, встановленого судом без клопотання про продовження строку для його подачі. Так, ПП «Жовтень-2000» отримало ухвалу від 19.03.2021 (за апеляційною скаргою ДП «Херсонський морський торговельний порт») 29.03.2021, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Учасникам справи було встановлено десятиденний строк для подачі відзиву. Тобто останнім днем для подачі відзиву для відповідача було 08.04.2021. Однак, відзив було подано лише 14.04.2021 без клопотання про продовження строку для його подачі. А тому такий відзив залишено без розгляду.
Водночас, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про поновлення відповідачу строку для подання нових доказів на підставі ст. 119 ГПК України з огляду на таке. Відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 80 ГПК України Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
З матеріалів справи вбачається, що провадження у справі в суді першої інстанції було відкрито у вересні 2019 року. Відзив на позовну заяву до сду першої інстанції надійшов 03.10.2020. Однак, провадження у справі зупинялося у зв`язку з розглядом пов`язаної справи в порядку адміністративного судочинства. До того ж, під час розгляду справи у суді першої інстанції змінилися обставини, що стосуються, зокрема, цілі договору (мети, для якої він укладався), неналежне виконання якого і стало підставою для звернення з даним позовом до суду. Так, відповідачем було долучено до апеляційної скарги копії наказу Державної служби геології та надр від 13.03.2020 № 90 про продовження строку дії спеціальних дозволів на користування надрами, зокрема, ДП «Херсонський морський торговельний порт», угоди № 4980 від 12.11.2020 про умови користування надрами з метою видобування корисних копалин з додатками. При цьому суд апеляційної інстанції враховує і ту обставину що така інформація не стосується безпосередньо відповідача у справі, моніторинг сайту регулятора відповідних правовідносин (надання дозволів на користування надрами) також не можна віднести до процесуального обов`язку сторони у справі. Тому зазначені обставини визнаються судом апеляційної інстанції поважними причинами пропуску строку.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (ч. 1 ст. 119 ГПК України).
За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про винятковість випадку неподання доказів до суду першої інстанції, оскільки їх неподання об`єктивно не залежали від сторони (моніторинг діяльності контрагента не може належати до процесуального обов`язку сторони, обставини відбулися під час розгляду справи судом першої інстанції та стосуються предмету договору, за яким заявлено стягнення) та, відповідно, наявністю підстав для поновлення процесуального строку для прийняття доказів в порядку ст. 119 ГПК України. При цьому суд апеляційної інстанції зазначає, що такі докази існували на момент ухвалення оскаржуваного судового рішення.
У судовому засіданні представник ПП «Жовтень-2000» підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та заперечив проти доводів апеляційної скарги позивача. Представник ДП «Херсонський морський торговельний порт» підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та заперечив проти вимоги апеляційної скарги відповідача.
4. Вимоги апеляційних скарг та короткий зміст наведених у них доводів
4.1. Апеляційна скарга ПП «Жовтень-2000»
ПП «Жовтень-2000» в апеляційній скарзі не погоджується з висновками суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог з огляду на таке.
Скаржник обґрунтовує свої доводи тим, що Закон України «Про оцінку впливу на довкілля» передбачає кінцевим результатом за процедурою оцінки впливу на довкілля (далі - ОВД) лише висновок з ОВД, навіть за наявності недоліків у звiтi ОВД. У судовому засіданні в суді першої інстанції досліджено сайт ОВД в частині інформації процедури ОВД позивача, де в публічному доступі у файлі під назвою «Висновок ОВД» міститься лист №10/7/3394-19 від 29.05.2019, який не відповідає вимогам Закону України «Про оцінку впливу на довкілля». Тож, суб`єктом владних повноважень всупереч ст. 19 Конституції України порушено вимоги Закону та постанови Кабінету Міністрів України № 1026, однак судом не надано оцінки даній обставині. Правомірність позиція ПП «Жовтень-2000» підтверджується у рішенні Черкаського окружного адміністративного суду від 05.09.2019 року у справі №580/2163/19, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.11.2019 з висновком про те, що надання висновку з оцінки впливу на довкілля позитивного чи негативного є обов`язковим.
Також ПП «Жовтень-2000» вказує, що договір не містить критеріїв визначення якості та методів їх оцінювання, а лист Мінприроди від 29.05.2019 №10/7/3394-19 не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому не є належним, допустимим, дійсним та вірогідним доказом для визначення якості послуг з ОВД. Оскільки належними доказами не підтверджено невідповідність якості звіту з ОВД, підписання та опублікування позивачем на спеціалізованому сайті в публічному доступі, послуга з його підготовки наданою і також підлягає оплаті відповідно до договору.
Крім того, скаржник зазначає, що ним для досягнення результату, визначеного п. 2.3. договору вжито процесуальних заходів адміністративного оскарження порушень уповноваженим органом виконавчої влади законодавства і спонукання до його виконання. ДП «Херсонський морський торговельний порт» заходи оскарження актуальної дії не вживались. Таким чином, ПП «Жовтень-2000» вжито всіх залежних від нього заходів для належного виконання договору, вини у недосягненні результату, визначеного п. 2.3. договору немає, тому відповідно до ст. 614 Цивільного кодексу України відповідальність нести не повинен.
Скаржник також не погоджується з розрахунком штрафних санкцій, зазначаючи про безпідставність нарахування неустойки, виходячи із суми договору загалом, а не від частини здійсненої передоплати.
Сторона вказує про процесуальні порушення суду першої інстанції, зокрема, щодо переходу від загального позовного провадження (після переходу зі спрощеного позовного провадження) до письмового провадження.
Крім того, ПП «Жовтень-2000» повідомило, що в процесі підготовки апеляційної скарги було з`ясовано, що наказом Держгеонадр від 13.03.2020 № 90 «Про продовження строку дії спеціальних дозволів на користування надрами», зокрема, було подовжено спеціальний дозвіл на користування надрами від 20.05.2009 № 4980 з метою видобування піску на Шабовському родовищі виданого ДП «Херсонський морський торговельний порт». Так, сторона звертає увагу на те, що дата протоколу ДКЗ України від 21.02.2019 за № 4692, на один день передує даті підписання ДП «Херсонський морський торговельний порт» та опублікування ним в електронному кабінеті реєстру ОВД звіту з ОВД розробленого ПП «Жовтень-2000». Звіт з ОВД розроблявся на підставі наданого ДП «Херсонський морський торговельний порт» протоколу № 3561 від 21.04.2016 року та протоколу УТКЗ від 08.12.1988 № 4678. Наявність нового чинного протоколу ДКЗ України від 21.02.2019 №4692 на час оприлюднення ДП «Херсонський морський торговельний порт» звіту з ОВД 27.02.2019 повністю нівелює інформацію опублікованого звіту з ОВД.
4.2. Апеляційна скарга ДП «Херсонський морський торговельний порт»
ДП «Херсонський морський торговельний порт» в апеляційній скарзі не погоджується з висновками суду першої інстанції про часткову відмову у задоволенні позовних вимог з огляду на таке
Скаржник зазначає, що виконані роботи (надана послуга) - звіт з ОВД, складений відповідачем, був виконаний з численними недоліками, в зв`язку з чим ДП «Херсонський морський торговельний порт» від Департаменту екологічної безпеки дозвільно-ліцензійної діяльності тa Мінприроди отримав лист № 10/7/3394/19 від 29.05.2019, яким було проінформовано про відмову у видачі висновку з оцінки впливу на довкілля по вказаній планованій діяльності ДП «Херсонський морський торговельний порт», у зв`язку з численними недоліками звiту з ОВД та порушенням процедури опублікування, розміщення оголошення громадського обговорення звіту з оцінки впливу на довкілля.
На переконання сторони, в порушення умов договору, у строк до 28.04.2019 та станом на день подачі позовної заяви, ДП «Херсонський морський торговельний порт» не отримало звіт з ОВД, звіт про громадське слухання та висновок з ОВД, чим з вини виконавця порушено строки надання послуг. У зв`язку з ненаданням послуг виконавцем, відсутності висновку з оцінки впливу на довкілля, ДП «Херсонський морський торговельний порт» не змогло отримати рішення про провадження планової діяльності, яке є обов`язковою підставою для провадження такої діяльності та подовжити строк дії спеціального дозволу на користування надрами № 4980 від 20.05.2009
Позивач зазначає, що відмова Мінприроди у видачі висновку виключає можливість продовження строку дії його спеціального дозволу на користування надрами, що є метою укладеного договору. Відмова у видачі висновку з ОВД обумовлена дефектами внесеної до Єдиного реєстру з оцінки впливу на довкілля документації і звіту з ОВД, яку виконав відповідач та передав ДП «Херсонський морський торговельний порт» за договором. Посилання суду на визнання суми передплати у сумі 81  446, 25 грн розумною платою, у відповідності до ст. 903 Цивільного кодексу України, яку замовник (позивач) зобов`язаний сплатити виконавцеві (відповідачу), є необґрунтованим, адже відповідач неналежним чином виконав умови договору та в порушення п. 2.3. договору, надав неякісний звіт з ОВД. Надання неякісного документу ПП «ЖОВТЕНЬ 2000», на переконання сторони, призвело до відмови ДП «Херсонський морський торговельний порт» у видачі висновку з оцінки впливу на довкілля по вказаній ним плановій діяльності на підставі документів складених відповідачем.
5. Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу та пояснень
06.04.2021 до суду апеляційної інстанції від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому сторона заперечує проти доводів апеляційної скарги ПП «Жовтень-2000» та просить відмовити в її задоволенні.
Позивач зазначає про безпідставність доводів апеляційної скарги ПП «Жовтень-2000» про те, що висновок ОВД може бути негативний та не визначено критеріїв оцінки якості послуг, оскільки згідно з п. 2.3. договору результатом наданих послуг є звіт з ОВД, звіт про громадське слухання та висновок з ОВД, українською мовою. Однак, 29.05.2019 ДП «Херсонський морський торговельний порт» отримало лист Департаменту екологічної безпеки та дозвільно-ліцензійної діяльності Мінприроди №10/7/3394/19, яким проінформовано про відмову у видачі висновку з оцінки впливу на довкілля по вказаній планованій діяльності ДП «Херсонський морський торговельний порт», у зв`язку з численними недоліками звiту з ОВД та порушенням процедури опублікування, розміщення оголошення.
Доводи відповідача, що лист Мінприроди про відмову у видачі висновку не відповідає чинному законодавству, на переконання сторони, не відповідає дійсності, адже рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05.09.2019 у справі № 580/2163/19, залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.11.2019, не підтверджує неправомірність у відмові видачі висновку з ОВД.
6. Фактичні обставини, неоспорені сторонами, встановлені судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції
Як вірно з`ясовано судом першої інстанції, згідно зі статутом, витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивач - ДП «Херсонський морський торговельний порт» за організаційно-правовою формою є державним підприємством, заснованим на державній власності.
Відповідно до спеціального дозволу на користування надрами № 4980 від 20.05.2009, виданого Міністерством охорони навколишнього природного середовища, ДП «Херсонський морський торговельний порт» дозволено видобування піску Шабовського родовища, розташованого між селами Рибальче та Геройське в Голопристанському районі Херсонської області, родовище розробляється з 1989 року, термін дії спеціального дозволу до 05.11.2019.
03.12.2018 ДП «Херсонський морський торговельний порт», як замовник, та ПП «Жовтень-2000», як виконавець, уклали договір № 151р (далі - договір), за умовами п. 1.1. - 1.3. якого виконавець зобов`язався надати послуги з оцінки впливу на довкілля (надалі ОВД) планової діяльності з розробки Шабовського родовища пісків ДП «Херсонський морський торговельний порт» з метою підготовки документів для можливості продовження строку дії спеціального дозволу на користування надрами та у відповідності до вимог постанови КМУ № 651 від 30.06.2011 (далі - послуги), обумовлених наявністю у виконавця відповідних документів щодо досвіду виконання аналогічних послуг (не менше трьох за останні два роки). Замовник зобов`язався прийняти належним чином надані виконавцем послуги та провести за них оплату на умовах, визначених даним договором. Найменування, обсяги та вартість послуг, що надаються виконавцем визначаються вимогами (додаток № 1 до договору) та кошторисом (додаток № 2 до договору).
Відповідно до п. 2.1., 2.2. термін надання послуг - з 03.12.2018 по 28.04.2019 включно (не більше 100 робочих днів). Результатом наданих послуг є звіт з ОВД, звіт про громадське слухання та висновок з ОВД українською мовою.
При завершенні надання послуг в строки, обумовлені даним договором, виконавець направляє замовнику по два екземпляри акту прийому-передачі наданих послуг. Замовник протягом 5-ти банківських днів із дня одержання документів зобов`язаний направити виконавцю підписаний акт прийому-передачі наданих послуг чи письмову мотивовану відмову від приймання послуг (п. 2.4.).
Положенням п. 3.1. - 3.3. договору сторони узгодили, що загальна вартість послуг та загальна вартість договору визначається на підставі кошторису (додаток № 2 до договору) і становить 200 000 грн, в т.ч. ПДВ (20 %) - 33  333, 33 грн. До початку надання послуг, але не раніше дати підписання даного договору, замовник сплачує виконавцю передоплату в розмірі 50% від загальної вартості послуг на підставі рахунку, виставленого виконавцем. Остаточний розрахунок здійснюється на підставі акту прийому-передачі наданих послуг, в термін 5 банківських днів з дня його підписання та на підставі рахунку (рахунку-фактури), виставленого виконавцем.
Відповідно до п. 4.1.1. - 4.1.2. договору замовник зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі сплачувати за послуги, що надаються по даному договору; приймати надані виконавцем послуги згідно з актом прийому-передачі наданих послуг.
Замовник має право достроково розірвати цей договір у разі невиконання зобов`язань виконавцем, повідомивши про це його у строк за 10 календарних днів. Замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не розпочав надавати послуги або надає їх настільки повільно, що закінчення їх у строк, зазначений у договорі, стає неможливим (п. 4.2.1., п. 4.2.4. договору).
Згідно з п. 4.3.1. - 4.3.6. договору виконавець зобов`язаний зокрема забезпечити надання послуг у строки, встановлені цим договором; інформувати в установленому порядку замовника про хід виконання зобов`язань за договором, обставини, що перешкоджають його виконанню, а також про заходи, необхідні для їх усунення;
Пунктом 5.1. договору передбачено, що виконавець відповідає за якість і обсяги наданих послуг, здає їх замовнику у встановлений термін відповідно до умов даного договору.
Відповідно до п. 5.3. - 5.5. у разі порушення термінів надання послуг з вини виконавця, замовник має право стягнути з виконавця пеню в розмірі 0, 1 % від вартості ненаданих послуг за кожен день прострочення, а у випадку затримки надання послуг понад 30 днів - має право додатково стягнути штраф у розмір 7 % від вартості ненаданих послуг. За неякісне надання послуг по даному договору замовник має право стягнути з виконавця штраф у розмірі 20 % вартості неякісно наданих послуг. За користування коштами, отриманими виконавцем в якості попередньої оплати, замовник нараховує 0, 7 % в день від суми передоплати від дня, коли послуги повинні бути надані, до дня фактичного надання послуг або повернення суми попередньої оплати.
Договір набирає чинності з моменту підписання сторонами та діє до 28.04.2019 включно (п. 8.1. договору).
Пунктами п. 8.2., 8.3. договору сторони узгодили, що у випадку, якщо до закінчення строку дії договору, виконавець надав послуги, які складають предмет даного договору, не в повному обсязі, замовник не провів розрахунок за надані послуги, договір буде діяти до повного виконання таких зобов`язань.
До договору сторонами погоджено додаток № 1 «Технічні вимоги. Вимоги до переліку робіт, що включає в себе послуги «Оцінка впливу на довкілля (ОВД) планової діяльності з розробки Шабовського родовища пісків державного підприємства «Херсонський морський торговельний порт» та додаток № 2 «Кошторис послуги «Оцінка впливу на довкілля (ОВД) планової діяльності з розробки Шабовського родовища пісків ДП «Херсонський морський торговельний порт» на загальну суму 200 000 грн разом з ПДВ.
Як вбачається з матеріалів справи позивачем сплачено відповідачу 100  000, 00 грн з призначенням платежу: «за послуги з ОВД планової діяльності з розробки Шабовського родовища (попередня оплата) згідно рахунку № 106/12-18 від 03.12.2018, договір № 151Р від 03.12.2018, у тому числі ПДВ 16  666, 67 грн», що підтверджується платіжним дорученням № 8765 від 03.12.2018.
У суді першої інстанції у судовому засіданні досліджено електронні докази - реєстраційну справу ДП «Херсонський морський торговельний порт» номер 201812112384 в Єдиному реєстрі з оцінки впливу на довкілля на сайті Міністерства екології та природних ресурсів України за посиланням: http://eia.menr.gov.ua/places/view/2384 (далі - реєстр), із якої вбачається, що в реєстрі позивачем офіційно оприлюднено підготовлені відповідачем:
11.12.2018 повідомлення про планову діяльність, яка підлягає оцінці впливу на довкілля, та вимога про надання зауважень i пропозицій до планованої діяльності, обсягу досліджень та рівня деталізації інформації, що підлягає включенню до звіту з оцінки впливу на довкілля з ОВД, записи № 201812112384/6775, № 201812112384/6780;
30.01.2019 зауваження i пропозиції громадськості до планованої діяльності, обсягу досліджень, запис № 201812112384/8140, та зауваження і пропозиції до обсягу досліджень органу влади, запис № 201812112384/8141;
27.02.2019 звіт з ОВД, запис № 201812112384/8849 та оголошення про початок громадських обговорень, запис № 201812112384/8850;
29.05.2019 висновок з оцінки впливу на довкілля (рішення про відмову), запис № 201812112384/11927.
Повідомлення про планову діяльність, яка підлягає оцінці впливу на довкілля, та вимога про надання зауважень i пропозицій до планованої діяльності, обсягу досліджень та рівня деталізації інформації, що підлягає включенню до звіту з оцінки впливу на довкілля з ОВД на паперових носіях 12.12.2018 кур`єрською службою доставки направлені ДП «Херсонський морський торговельний порт» та вручені адресату 13.12.2018.
12.12.2018, за ініціативою відповідача, опубліковано повідомлення про планову діяльність, яка підлягає оцінці впливу на довкілля в газетах «Новий день» № 50 (5355) та «Голопристанський Bicник» № 50 (101767) від 13.12. 2018.
22.02.2019 звіт з ОВД та оголошення про початок громадських обговорень на паперових носіях відповідачем поштою направлено на адресу Міністерства екології та природних ресурсів України та вручені адресату 25.02.2019.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач сплатив на рахунок позивача 18  553, 75 грн з призначенням платежу: «за проведення громадського обговорення в процесі здійснення ОВД згідно договору № 151Р від 03.12.2018 року, листа № 1313-13 06 від 30.01.2019 року у тому числі ПДВ 20 % - 3  092, 29 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 233 від 30.01.2019. Як встановлено судом першої інстанції зазначений платіж є частковим поверненням коштів попередньої оплати.
01.04.2019 в приміщенні Рибальченської сільської ради в с. Рибальче Голопристанського району Херсонської області проведено громадські слухання щодо планової діяльності ДП «Херсонський морський торговельний порт» (реєстраційна справа у Єдиному реєстрі з оцінки впливу на довкілля номер 201812112384, підсумки оформлені протоколом).
Відповідно до звіту про громадське обговорення планової діяльності ДП «Херсонський морський торговельний порт» від 29.05.2019 № 10/7/3394-19/2 відомості про планову діяльність, про початок громадського обговорення звіту з ОВД, звіт з ОВД були оприлюднені на веб-сайті реєстру, реєстраційна справа номер 201812112384, в місцевих газетах «Новий день» і «Голопристанський вісник». З дня оприлюднення зауваження і пропозиції громадськості до Мінприроди не надходили.
Як вбачається з матеріалів справи, листом № 10/7/3394-19 від 29.05.2019 «Про оцінку впливу на довкілля» Департамент екологічної безпеки та дозвільно-ліцензованої діяльності Міністерства екології та природних ресурсів України повідомив позивача про відмову, на підставі ч. 5 ст. 41 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», у видачі висновку з оцінки впливу на довкілля по вказаній плановій діяльності ДП «Херсонський морський торговельний порт». В обґрунтування відмови Департамент зазначив, що за результатами розгляду документації, внесеної до Єдиного реєстру з оцінки впливу на довкілля (далі - реєстр), реєстраційний номер справи в реєстрі 201812112384, після опрацювання звіту з оцінки впливу на довкілля (звіт з ОВД) «Планової діяльності ДП «Херсонський морський торговельний порт», наявна інформація та наведені у звіті з ОВД дані не дають йому (Департаменту) можливості оцінити вплив на довкілля при реалізації планової діяльності ДП «Херсонський морський торговельний порт» при видобуванні піску Шабовського родовища та визначити допустимість чи обґрунтувати недопустимість провадження даної планової діяльності і визначити екологічні умови її провадження. Такого висновку Департамент дійшов з огляду на те, що всупереч нормам Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» і Порядку передачі документації для надання висновку з оцінки впливу на довкілля та фінансування оцінки впливу на довкілля (далі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.12.2017 № 1026, звіт з ОВД містить істотні недоліки (п. 1, 3 - 5 листа), у представленій документації для надання висновку з ОВД відсутні заходи щодо охорони середовища існування, умов розмноження і шляхів міграції тварин розташованого поруч Чорноморського біосферного заповідника (п. 2 листа). Також у порушення ч. 3, 9 ст. 4, ч. 3 ст. 8 Закону та абз. 4 п. 6 Порядку, відомості про факт та дату оприлюднення оголошення про початок громадського обговорення звіту з ОВД у письмовій формі на паперових носіях до Мінприроди надано пізніше трьох робочих днів з дня подання через електронний кабінет реєстру, що дає припущення про неефективність інформування громадськості.
11.06.2019 позивач поштою направив відповідачу претензією № 18-08/14/222 від 10.06.2019, в якій зазначив, що в порушення умов укладеного договору, відповідач у визначений договором строк не виконав свої зобов`язання, порушив строк надання послуг, станом на 07.06.2019 не надав звіт з ОВД, звіт про громадське слухання та висновок з ОВД, що призводить до завдання прямих збитків державному підприємству. Керуючись умовами договору, нормами цивільного і господарського законодавства про договірні зобов`язання, відповідальності за їх порушення, підряд на проведення проектних і пошукових робіт, вимагав в 7-и денний строк з дня отримання претензії сплатити заборгованість у сумі 79  053, 29 грн, яка складається із сум пені, 7 % штрафу, 20 % штрафу, і процентів за користування сумою передоплати, передбачених п. 5.3 - 5.4 договору. Претензія вручена адресату 18.06.2019, яка залишена відповідачем без відповіді та виконання.
03.09.2019 позивач направив відповідачу лист № 18-23/317 від 30.08.2019 «Щодо розірвання договору № 151Р», в якому повідомив про розірвання договору № 151Р від 03.12.2018 в односторонньому порядку з 09.09.2019 у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за цим договором та просив у 7-денний строк повернути суму попередньої оплати у розмірі 81  446, 25 грн. Указаний лист не вручений адресату під час доставки: «з інших причин».
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач звертався до адміністративного суду з позовом до Міністерства енергетики та захисту довкілля України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії. До вирішення вказаної справи судом першої інстанції зупинялось провадження у справі, що розглядається.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 25.10.2019 у справі № 580/1945/19, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.02.2020, відмовлено у задоволенні позову ПП «Жовтень-2000» до Міністерства енергетики та захисту довкілля України, як правонаступника Міністерства екології та природних ресурсів України, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ДП «Херсонський морський торговельний порт» про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії. Предметом позову в адміністративній справі була вимога про визнання протиправною бездіяльність Міністерства екології та природних ресурсів України у здійсненні оцінки впливу на довкілля і зобов`язання Мінприроди надати ДП «Херсонський морський торговельний порт» висновок з оцінки впливу на довкілля планової діяльності. Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, адміністративні суди дійшли висновку, що у спірних правовідносинах відсутнє порушення прав саме позивача. При цьому, відмовляючи в задоволенні позовних вимог у пов`язаній справі, суд апеляційної інстанції зазначив, що відповідач по справі, як суб`єкт владних повноважень, не виконав покладений на нього обов`язок щодо доказування правомірності вчинених ним дій та прийняття оскаржуваного рішення. Натомість, позивачем надано достатньо доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовує позовні вимоги.
З матеріалів справи вбачається, що 17.02.2020 відповідач супровідним листом №12/02-20 поштою направив позивачу акт № 07/20 прийому-передачі наданих послуг по договору на загальну суму з ПДВ 100 000 грн, рахунок-фактуру № 19/02-20 на цю ж суму для погодження, підписання і виконання.
Листом від 26.02.2020 № 18-23/89 позивач повідомив відповідача про неприйняття його пропозицій, викладених у листі № 12/02-20 від 17.02.2020, акт № 07/20 прийому-передачі наданих послуг і рахунок-фактуру № 19/02-20 від 17.02.2020 повернув без підписання з тих підстав, що договір закінчив свою дію, а роботи, обумовлені ним, відповідачем не виконані.
Також як вбачається з матеріалів справи, позивачу було подовжено дію спеціального дозволу на користування надрами, що підтверджується, наказом Держгеонадр від 13.03.2020 № 90 «Про продовження строку дії спеціальних дозволів на користування надрами». Так, позивачу було подовжено спеціальний дозвіл на користування надрами від 20.05.2009 № 4980 з метою видобування піску на Шабовському родовищі виданого ДП «Херсонський морський торговельний порт». Представник відповідача зазначав про недобросовісну поведінку контрагента, оскільки дата протоколу ДКЗ України від 21.02.2019 за № 4692, на один день передує даті підписання ДП «Херсонський морський торговельний порт» та опублікування ним в електронному кабінеті реєстру ОВД звіту з ОВД розробленого ПП «Жовтень-2000». Натомість представник позивача зазначав, що отримання стороною подовження дії дозволу відбувалося за іншою процедурою його отримання.
ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ
7. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд, застосовані ним положення законодавства та межі апеляційного перегляду рішення суду
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Між сторонами склалися договірні правовідносини з надання послуг. Спір стосується питання належного / неналежного виконання зобов`язань за правочином та, відповідно, наявності підстав для стягнення попередньої оплати, 3% річних, інфляційних втрат та неустойки.
Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, яка кореспондує нормі ст. 526 Цивільного кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За приписами ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 903 Цивільного кодексу України).
Згідно зі ст. 905 Цивільного кодексу України строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.
Збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 906 Цивільного кодексу України).
Нормою ст. 907 Цивільного кодексу України передбачено, що договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.
Так, з матеріалів справи вбачається, що предметом договору є зобов`язання виконавця надати послуги з оцінки впливу на довкілля (ОВД) планової діяльності з розробки Шабовського родовища пісків позивача з метою підготовки документів для можливості продовження строку дії спеціального дозволу на користування надрами та у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України № 651 від 30.06.2011, обумовлених наявністю у виконавця відповідних документів щодо досвіду виконання аналогічних послуг (не менше трьох за останні два роки). Замовник зобов`язався прийняти належним чином надані виконавцем послуги та провести за них оплату на умовах, визначених даним договором. Найменування, обсяги та вартість послуг, що надаються виконавцем визначаються вимогами (додаток № 1 до договору) та кошторисом (додаток № 2 до договору).
За змістом умов пунктів 2.1., 2.2., 2.4., 3.1.-3.3. договору сторони домовились, що послуги повинні бути надані в термін з 03.12.2018 по 28.04.2019 року включно (не більше 100 робочих днів), результатом наданих послуг є звіт з ОВД, звіт про громадське слухання та висновок з ОВД українською мовою, при завершенні надання послуг в строки, обумовлені даним договором, виконавець направляє замовнику по два екземпляри акту прийому-передачі наданих послуг, які замовник протягом 5-ти банківських днів із дня одержання документів зобов`язаний направити виконавцю підписаними чи з письмовою мотивованою відмовою від приймання послуг. Загальна вартість послуг та загальна вартість договору визначається на підставі кошторису (додаток № 2 до договору) і становить 200 000 грн. з ПДВ, договором передбачена сплата замовником виконавцю передоплати в розмірі 50% від загальної вартості послуг, остаточний розрахунок здійснюється на підставі акту прийому-передачі наданих послуг, в термін 5 банківських днів з дня його підписання та на підставі рахунку (рахунку-фактури) виставленого виконавцем.
Перелік робіт, необхідних для забезпечення надання послуги, яка є предметом договору, і вимоги до них визначені сторонами у додатку № 1 до договору, а їх вартість - у додатку № 2.
Частково відмовляючи у задоволенні позовних вимог (в частині стягнення попередньої оплати), суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем доведено виконання робіт, наведених у пунктах 1 - 18 додатку № 1 до договору. Відтак, виникають підстави для їх оплати за найменуванням і вартістю, наведеними у п. 1 - 7, 9 - 15 додатку № 2 до договору, їх загальна вартість з ПДВ складає 72 000 грн.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком Господарського суду Черкаської області та приймає до уваги доводи ПП «Жовтень-2000» стосовно того, що договір не містить критеріїв оцінки якості послуг з огляду на таке.
Положенням п. 5.1. договору сторони, в порядку ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, узгодили, що виконавець відповідає за якість і обсяги наданих послуг, здає їх замовнику у встановлений термін відповідно до умов даного договору. 
Водночас, критерії визначення якості наданих послуг або ж навпаки неякісності наданих послуг сторонами не узгоджено. При цьому суд апеляційної інстанції враховує посилання ДП «Херсонський морський торговельний порт» про мету укладення договору, зокрема, отримання подовження спеціального дозволу на користування надрами.
Як вбачається з адміністративної справи № 580/1945/19, рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 25.10.2019, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.02.2020, відмовлено у задоволенні позову відповідача до Мінприроди про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії. При цьому, як вбачається з рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 25.10.2019 ДП «Херсонський морський торговельний порт» подало до суду пояснення у справі, які тотожні змісту позовної заяви, та згідно з якими третя особа просила задовольнити позовні вимоги повністю.
Згідно з ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Однак, як вбачається з адміністративної справи, у задоволенні позову було відмовлено у зв`язку з тим, що у спірних правовідносинах відсутнє порушення прав саме позивача. При цьому, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції у тій справі встановив, що відповідач по справі, як суб`єкт владних повноважень, не виконав покладений на нього обов`язок щодо доказування правомірності вчинених ним дій та прийняття оскаржуваного рішення (мотивувальна частина стосується невірно обраної форми рішення органу владних повноважень, а саме ухвалено рішення листом, а не шляхом надання висновку, як це передбачено законом). Натомість, позивачем надано достатньо доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовує позовні вимоги.
Так, відповідно до ч. 1 - 3, 6 ст. 9 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» уповноважений територіальний орган, а у випадках, визначених частинами третьою і четвертою статті 5 цього Закону, - уповноважений центральний орган видає висновок з оцінки впливу на довкілля, яким виходячи з оцінки впливу на довкілля планованої діяльності, зокрема величини та масштабів такого впливу (площа території та чисельність населення, які можуть зазнати впливу), характеру (у тому числі - транскордонного), інтенсивності і складності, ймовірності, очікуваного початку, тривалості, частоти і невідворотності впливу (включаючи прямий і будь-який опосередкований, побічний, кумулятивний, транскордонний, короткостроковий, середньостроковий та довгостроковий, постійний і тимчасовий, позитивний і негативний впливи), передбачених заходів, спрямованих на запобігання, відвернення, уникнення, зменшення, усунення впливу на довкілля, визначає допустимість чи обґрунтовує недопустимість провадження планованої діяльності та визначає екологічні умови її провадження.
Висновок з оцінки впливу на довкілля є обов`язковим для виконання. Екологічні умови провадження планованої діяльності, зазначені у частині п`ятій цієї статті, є обов`язковими. Висновок з оцінки впливу на довкілля враховується при прийнятті рішення про провадження планованої діяльності та може бути підставою для відмови у видачі рішення про провадження планованої діяльності.
При підготовці висновку з оцінки впливу на довкілля уповноважений територіальний орган, а у випадках, визначених частинами третьою і четвертою статті 5 цього Закону, - уповноважений центральний орган розглядає та бере до уваги звіт з оцінки впливу на довкілля та звіт про громадське обговорення.
Висновок з оцінки впливу на довкілля надається суб`єкту господарювання безоплатно протягом 25 робочих днів з дня завершення громадського обговорення, а в разі здійснення процедури оцінки транскордонного впливу - з дня завершення цієї процедури та затвердження рішення про врахування результатів оцінки транскордонного впливу на довкілля. До висновку з оцінки впливу на довкілля додається звіт про громадське обговорення.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами ПП «Жовтень-2000» про неправомірність дій Мінприроди щодо зазначення про недоліки звіту шляхом надсилання листа, а не ухваленням відповідного висновку (позитивного або ж негативного в залежності від фактичних обставин). При цьому суд апеляційної інстанції враховує дії відповідача щодо оскарження таких дій органу владних повноважень та відмовою у їх задоволенні з підстави заявлення позову неналежним позивачем та встановлення факту невиконання суб`єктом власних повноважень покладеного на нього обов`язку щодо доказування правомірності вчинених ним дій та прийняття оскаржуваного рішення. А тому суд апеляційної інстанції вважає помилковим висновок суду першої інстанції та доводи позивача про порушення відповідачем договірного зобов`язання та не доведенням відсутності вини відповідача.
Відповідно до ст. 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків (ч. 1, 3 ст. 612 Цивільного кодексу України).
Як було встановлено вище, відповідач приступив до виконання робіт, які були передбачені умовами договору, частково надав замовлені послуги, а сам: виготовив звіт про громадське обговорення планової діяльності та звіт з ОВД та надав його замовнику. Претензій до якості такого звіту замовником висловлено не було. 
За приписами ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
У даному випадку Північний апеляційний господарський суд звертається до категорії стандарту доказування та відзначає, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №  902/761/18, від 04.12.2019 у справі №  917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц.
За таких обставин суд апеляційної інстанції, враховуючи стандарти доказування, зокрема, критерію вірогідності доказів (ст. 79 ГПК України), надані сторонами докази (подані відповідачем звіти, звернення до адміністративного суду та фактичні висновки у справі), дії замовника стосовно підтримання адміністративного позову відповідача, відсутністю претензій щодо якості наданого звіту, дійшов висновку про те, що докази, надані на підтвердження вжиття відповідачем всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання є більш вірогідними, ніж докази на підтвердження факту неналежного (неякісного) виконання зобов`язань. А тому доводи висновок суду першої інстанції та доводи позивача про наявність вини відповідача у невиконанні зобов`язання щодо надання послуг відхиляються як необґрунтовані, оскільки спростовуються матеріалами справи та встановленими обставинами.
Отже, суд першої інстанції не з`ясував обставин справи, які визнав встановленими (відсутність вини відповідача) та дійшов необґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення пені, 7 % штрафу, 20 % штрафу, процентів за користування передоплатою, з посиланням на загальні норми ст. 536, 546 - 548, 549 - 552, 610 - 612, 614 Цивільного кодексу України, ст. 216 - 218, 229 - 232, 234 Господарського кодексу України, без урахування дійсних обставин справи щодо відсутності вини відповідача та відсутності підстав для застосування положень п. 5.1., 5.3. - 5.5., 5.9., 5.10. договору. А тому рішення у вказаній частині підлягає скасування, з ухваленням нового - про відмову в задоволенні позову.
Крім того, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції про односторонню відмову позивача від умов договору в порядку, узгодженому сторонами в п. 4.2.4. з огляду на встановлені вище обставини щодо виконання відповідачем своїх зобов`язань з надання послуг та відмовою позивача від правочину поза строком його дії. А тому висновок суду про те, що відповідачем не було передано позивачу результатів виконаних робіт (послуг) в наслідок відмови від договору (поза строком дії договору) визнається необґрунтованим.
При цьому суд апеляційної інстанції враховує ту обставину, що позивачу було подовжено спеціальний дозвіл на користування надрами за його окремим зверненням до контролюючого органу.
Встановлені обставини приводять до переконливого висновку про необхідність застосування при розгляді даної справи доктрини venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).
Доктрина venire contra factum proprium базується на принципі добросовісності. Наприклад, у статті I.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказується, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.
Однією із основоположних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України). Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Принцип справедливості, добросовісності і розумності є проявом категорій справедливості, добросовісності і розумності як суті права загалом. Принцип добросовісності є одним із засобів утримання сторін від зловживання своїми правами. Основне призначення цього принципу вбачається в наданні суддям більше можливостей з`ясовувати в повному обсязі фактичні обставини справи і, насамкінець, встановити об`єктивну істину. Загалом зміст цього принципу (справедливості, добросовісності і розумності) полягає в тому, що тексти законів, правочинів та їх застосування суб`єктами цивільних правовідносин мають бути належними і справедливими та відповідати загальновизнаним нормам обороту та нормам закону.
Згідно зі ст. 13 Цивільного кодексу України, визначивши межі здійснення цивільних прав, закон встановлює, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд; при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині; не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Цивільне законодавство ґрунтується на вільному здійсненні цивільних прав, а також добросовісності учасників цивільних правовідносин при здійсненні цивільних прав і виконання обов`язків. Таким чином, особа не може отримувати переваги від недобросовісної поведінки.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції зазначає, що дії позивача, як замовника послуг, спрямовані на отримання подовження спеціального дозволу для користування надрами, без повідомлення про це відповідача - виконавця таких послуг, не можуть свідчити про добросовісність таких дій по відношенню до контрагента, оскільки останній, за умови обізнаності про таку поведінку замовника міг діяти інакше, що б унеможливило настання негативних наслідків для обох сторін. До того ж, суд апеляційної інстанції зазначає, що позивачу було продовжено строк користування надрами, що свідчить про те, що ним не було понесено жодних негативних наслідків у зв`язку з неотриманням висновку контролюючого органу. Відповідно, позивачем і не понесено збитків у зв`язку з неотриманням такого висновку. У дані частині частково приймаються доводи відповідача, з урахуванням дати звернення позивача.
Також частково підтверджуються доводи відповідача щодо ухвалення оскаржуваного не за результатами судового засідання, а після п`яти місяців з дня останнього судового засідання. Однак, судового рішення про перехід від загального позовного провадження до письмового провадження у суді першої інстанції, матеріали справи не містять. А тому такий довід не може бути підставою для скасування оскаржуваного рішення.
8. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції
Відповідно до ч. 2 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; неправильне застосування норм матеріального права (ч. 1 ст. 277 ГПК України).
Отже, Північний апеляційний господарський суд не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про стягнення 81  446, 25 грн попередньої оплати, 24  313, 80 грн пені, 12  701, 24 грн 7 % штрафу, 36  289, 25 грн 20 % штрафу, 76  396, 58 грн процентів за користування коштами попередньої оплати, оскільки суд першої інстанції суд першої інстанції визнав встановленими обставини, які не доведені належним чином, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про наявність підстав для стягнення відповідних санкцій, а тому помилково застосував норми матеріального права. Водночас, суд першої інстанції дійшов вірних висновків у відмові в позові в частині вимог про стягнення попередньої оплати.
Таким чином, на підставі ст. 2, 269, 270, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. 277 ГПК України - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги ПП «Жовтень-2000» та скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимог про стягнення попередньої оплати, пені, 7 % штрафу, 20 % штрафу, процентів за користування коштами попередньої оплати, з ухваленням у вказаній частині нового рішення - про відмову в задоволенні позову у цій частині. В задоволенні апеляційної скарги ДП «Херсонський морський торговельний порт» суд апеляційної інстанції відмовляє, у зв`язку з її необґрунтованістю, відповідно, рішення суду у вказаній частині залишається без змін.
9. Судові витрати
З урахуванням часткового задоволення апеляційної скарги ПП «Жовтень», понесені ним судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції (судовий збір) покладається на ДП «Херсонський морський торговельний порт» в розмірі, пропорційному сумі позовних вимог, які були задоволені судом першої інстанції у порядку ст. 129 ГПК України. Судовий збір, сплачений ДП «Херсонський морський торговельний порт», у зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, покладається на позивача.
Керуючись ст. 2, 129, 269, 270, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. 277, 281 - 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Державного підприємства «Херсонський морський торговельний порт» на рішення Господарського суду Черкаської області від 08.02.2021 у справі № 925/1114/19 - залишити без задоволення.
2. Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Жовтень-2000» на рішення Господарського суду Черкаської області від 08.02.2021 у справі № 925/1114/19 - задовольнити.
2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 08.02.2021 у справі № 925/1114/19 скасувати в частині задоволення позову про стягнення з Приватного підприємства «Жовтень-2000» на користь Державного підприємства «Херсонський морський торговельний порт» 24  313, 80 грн пені, 12  701, 24 грн 7 % штрафу, 36  289, 25 грн 20 % штрафу, 76  396, 58 грн коштів за користування передоплатою, 2  245, 52 грн судових витрат, з ухваленням нового рішення у вказаній частині - про відмову Державному підприємству «Херсонський морський торговельний порт» у задоволенні позову в цій частині.
У решті рішення Господарського суду Черкаської області від 08.02.2021 у справі № 925/1114/19 - залишити без змін.
3. Судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на позивача за його апеляційною скаргою.
Стягнути з Державного підприємства «Херсонський морський торговельний порт» (73000, м. Херсон, вул. Ушакова, буд. 4, код 01125695) на користь Приватного підприємства «Жовтень-2000» (18000, м. Черкаси, вул. Толстого, буд. 76, кв. 3, код 31207387) 3  368, 27 грн (три тисячі триста шістдесят вісім грн 27 коп.) витрат зі сплати судового збору за розгляд його апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції.
Видачу відповідного наказу доручити суду першої інстанції.
4. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.
Повний текст складено 11.05.2021, у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Пашкіної С.А. в період з 26.04.2021 до 30.04.2021 та судді Коротун О.М. - в період з 05.05.2021 до 07.05.2021.
Головуючий суддя                                                            О.М. Коротун 

Судді                                                                                А.Г. Майданевич

                                                                                С.А. Пашкіна