Справа № 152/964/20 
Провадження № 33/801/405/2021
Категорія: 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Соколовська Т. О.
Доповідач: Сало Т. Б.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2021 року                                                                                   м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд, суддя Сало Т.Б., за участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , його захисника – адвоката Костриці В.С., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шаргородського районного суду Вінницької області від 15 жовтня 2020 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП,
встановив:
Постановою Шаргородського районного суду Вінницької області від 15 жовтня 2020 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП і призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян – 17 000 гривень. 
Стягнуто з ОСОБА_1 до Державного бюджету судовий збір в сумі 420,40 грн.
Не погодившись із вказано постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.
Скарга мотивована тим, що судом першої інстанції розглянуто справу з порушенням правил підсудності; судом не було дотримано порядку повідомлення його про розгляд справи, судових повісток та копію оскаржуваної постанови він не отримував; він перебував в приміщенні залізничного вокзалу без захисної маски, оскільки їв і крім того, в залі було жарко; в постанові суду зазначено, що він порушив вимоги постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 зі змінами від 22.07.2020 №641, хоча в протоколі про адміністративне правопорушення мова йде про два різні документи. 
Також до апеляційної скарги ОСОБА_1 додано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке мотивовано тим, що оскаржувану постанову винесено 15.10.2020, однак, у період з 22.08.2020 по 02.04.2021 він перебував за кордоном в державі Естонія. Справу розглянуто без повідомлення його у спосіб, про який він просив у заяві. Після повернення з-за кордону знайомі повідомили, що в програмі «Дія» відкриті щодо нього виконавчі провадження по стягненню коштів. Його представник тільки 13.04.2021 отримав копію оскаржуваної постанови. Тому вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.
Відповідно до ч. 2 ст. 289 КУпАП, в разі пропуску строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.
При вирішенні питання про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, апеляційний суд виходить з того, що постанову Шаргородським районним судом Вінницької області винесено 15.10.2020 (а.с.15). 
ОСОБА_1 не брав участі в суді першої інстанції та копію оскаржуваної постанови не отримував.
Доданими до апеляційної скарги документами (копії паспорту громадянина України для виїзду за кордон та проїзних документів) підтверджується факт перебування ОСОБА_1 за кордоном з 22.08.2020 по 02.04.2021, тому доводи заявника в цій частині заслуговують на увагу.
13.04.2021 захисник ОСОБА_1 – адвокат Костриця В.С. ознайомився з матеріалами вказаної справи про адміністративне правопорушення та отримав копію оскаржуваної постанови суду першої інстанції.
Оскільки ОСОБА_1 не був присутнім під час прийняття оскаржуваної постанови, так як перебував за кордоном, беручи до уваги, що матеріали справи не містять доказів того, що він раніше отримував копію оскаржуваної постанови, і подав апеляційну скаргу на сьомий день з моменту ознайомлення захисника з матеріалами справи, з метою забезпечення конституційного права особи на оскарження судового рішення, про яке стверджується в рішеннях Європейського суду з прав людини, апеляційний суд прийшов до висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови Шаргородського районного суду Вінницької області від 15.10.2020 пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 та адвоката Кострицю В.С., які підтримали апеляційну скаргу із зазначених у ній підстав, апеляційний суд приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №723996 від 20.08.2020, складеного ДОП СП Жмеринського ВП капітаном поліції Школярем Я.В., 20.08.2020 о 15 год. 00 хв. ОСОБА_1 перебував у приміщенні залізничного вокзалу станції Жмеринка без засобів індивідуального захисту, а саме захисної маски, чим порушив вимоги постанови КМУ №211 від 11.03.2020 (зі змінами), постанови КМУ №641 п.10 п.п.1 від 22.07.2020, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП (а.с.1).
Відповідальність за статтею 44-3 КУпАП (в редакції, чинній на момент складення протоколу про адміністративне правопорушення та винесення оскаржуваної постанови) настає за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами,
Статтями 1, 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06.04.2000 визначено, що карантин це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб. Карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на всій території України з 12 березня 2020 року встановлено карантин.
Дія карантину продовжувалася постановами Кабінету Міністрів України (№211 від 11.03.2020, №392 від 20.05.2020, №500 від 17.06.2020).
Постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої вірусом SARS-CoV-2» (у відповідній редакції), продовжено дію карантину до 31 грудня 2020 року (на момент розгляду справи судом першої інстанції).
Згідно із п.п. 1 п. 10 згаданої постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №641, на території України на період дії карантину забороняється  перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.
Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП на підставі зібраних у справі доказів.
Твердження апелянта про розгляд справи з порушенням правил підсудності відхиляються апеляційним судом, оскільки відповідно до ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.  Законами України може бути передбачено й інше місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, визначається особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, яка після його складання направляє матеріали справи до органу, уповноваженого розглядати справу про адміністративне правопорушення.
До протоколу про адміністративне правопорушення додано заяву ОСОБА_1 , в якій він просив відправити матеріали адміністративної справи до Шаргородського районного суду по місцю свого проживання (а.с.4).
Тому доводи апеляційної скарги в цій частині не заслуговують на увагу та не є підставою для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції.
Не беруться до уваги доводи ОСОБА_1 з приводу не дотримання судом першої інстанції порядку повідомлення правопорушника про розгляд справи, оскільки з матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції повідомляв ОСОБА_1 у визначений ст. 277-2 КУпАП спосіб, шляхом надсилання повісток.
Дійсно, до протоколу про адміністративне правопорушення додано заяву ОСОБА_1 , в якій він просив повідомити його про час та місце розгляду справи за допомогою смс-інформування, однак, суд не зобов`язаний інформувати учасників судового провадження таким шляхом.
Крім того, як встановлено судом, ОСОБА_1 у період з 22.08.2020 по 02.04.2021 перебував за кордоном, а тому повідомити його про розгляд справи у зазначений ним в заяві спосіб не було б неможливо.
Твердження ОСОБА_1 про те, що він перебував в приміщенні залізничного вокзалу без захисної маски, оскільки вирішив перекусити, а також через те, що в приміщенні було спекотно не спростовують факту його перебування в приміщенні залізничного вокзалу без засобів індивідуального захисту.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.
Водночас апеляційний суд звертає увагу на те, що Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 06 листопада 2020 року № 1000-XI статтю 44-3 КУпАП доповнено частиною другою такого змісту:
«Перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, -
тягне за собою накладення штрафу від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян».
Закон № 1000-IХ набрав чинності 21 листопада 2020 року.
Отже, з 21 листопада 2020 року адміністративна відповідальність за дії, вчинені ОСОБА_1 20 серпня 2020 року, передбачена частиною 2 статті 44-3 КУпАП.
При цьому, санкція частини 2 статті 44-3 КУпАП передбачає накладення адміністративного стягнення у значно меншому розмірі порівняно з санкцією статті 44-3 КУпАП, яка діяла на час вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.
Отже, виходячи з зазначених положень Закону №1000-ІХ від 06 листопада 2020 року він пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 за скоєне ним адміністративне правопорушення.
Статтею 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Відповідно до частини 2 статті 8 КУпАП закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.
З огляду на викладене та виходячи з положень ст. 58 Конституції України, ст. 8 КУпАП, Закону № 1000-IХ від 06 листопада 2020 року, який діє на час перегляду постанови суду першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне, враховуючи вимоги п. 4 ч. 8 ст. 294 КУпАП, змінити постанову Шаргородського районного суду Вінницької області від 15 жовтня 2020 року в частині розміру накладеного адміністративного стягнення у вигляді штрафу, зменшивши його до максимального розміру штрафу, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 44-3 КУпАП, що пом`якшить відповідальність ОСОБА_1 та буде відповідати меті адміністративного стягнення, достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових правопорушень. 
Керуючись ст. 294, 
постановив:
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову Шаргородського районного суду Вінницької області від 15 жовтня 2020 року змінити в частині розміру накладеного адміністративного стягнення у вигляді штрафу, зменшивши його до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 255 (двісті п`ятдесят п`ять гривень).
В решті постанову суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Б. Сало