П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
02 червня 2021 року                                                                                              м. Київ
 
Справа № 2-6777/11
Провадження № 22-ц/824/3255/2021
 
Резолютивна частина постанови оголошена 02 червня 2021 року
Повний текст постанови складено 04 червня 2021 року
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
                                               судді-доповідача   Стрижеуса А.М., 
                                   суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.
                                   секретаря: Журавльова Д.Д.
                                   
розглянувши цивільну справу за  апеляційну скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва, постановлю у складі судді Гончарука В.П.  23 вересня 2020 року, у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-Кредо», стягувач: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», боржники: ОСОБА_2 , ОСОБА_1  про заміну стягувача, - 
В С Т А Н О В И В:
 
У серпні 2020 року ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва із заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні, стягувач: ПАТ «Дельта Банк», боржники: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 у справі  № 6-6777/11 за позовом  ПАТ «Дельта Банк» до  ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним  договором.
В обґрунтування заяви посилався на те, що 15 квітня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» укладено договір про відступлення права вимоги  № 2227/К.
Відповідно до п. 70 та п.71 Додатку №1 до Договору  про відступлення прав вимоги було здійснено відступлення права вимоги зобов`язань ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відповідно за договором про надання споживчого кредиту № 11273089000 від 20 грудня 2007 року. 
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23 вересня 2020 року задоволено заяву ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТ-КРЕДО», стягувач: ПАТ «Дельта Банк», боржники:  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_1 про заміну стягувача.
Замінено стягувача ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» при виконанні заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від  19 лютого 2015 року по цивільній справі № 6-6777/11 за позовною заявою ПАТ «Дельта Банк» до  ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Не погоджуючись з постановленою  ухвалою суду, ОСОБА_1    подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суд першої інстанції та увалити нове судове рішення про відмову  в задоволенні заяви.
Зокрема зазначає, що він як учасник справи не був повідомлений про день та час розгляду справи, що є порушенням  вимог ст. 43 ЦПК України.
Крім того, ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» також не надсилало жодних документів що підтверджується відсутністю  поштових відправлень Товариством, оскільки опис та квитанції про відправлення  рекомендованих поштових відправлень надіслано заявником  на адреси , а саме : на адресу ПАТ «Дельта Банк»  та на адресу ОСОБА_2 .  
Судом не враховано висновки Верховного Суду у складі суддів об`єднаної плати Касаційного господарського суду, які викладені у постанові від 17 січня 2020 року у справі 916/2286/16. Для надання фінансових послуг ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо»  повинно бути включеним до Державного реєстру фінансових установ. Заявник набув права вимоги по кредитному договору у валюті, а відповідно до п. 1 ст. 9 Закону України «Про валюту і валютні операції» банки надають банківські та інші фінансові послуги, якщо вони є валютними операціями на підставі банківської ліцензії. Заявник не має такої ліцензії НБУ на здійснення валютних операцій, що свідчить про нікчемність договору про відступлення права вимоги. 
В судовому засіданні представник ТОВ «Інвест-Кредо» адвокат Усачук О.І. проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явися, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .
Заслухавши доповідь судді-доповідача,  з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. 
Задовольняючи заяву про заміну сторони  у виконавчому провадженні, суд першої інстанції виходи з того, що заява про заміну сторони обґрунтована, заснована на законі, а тому підлягає задоволенню.
Колегія суддів погоджується з таким висновку суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 04 грудня 2012 року задоволено позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» до  ОСОБА_2 , ОСОБА_1   про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Стягнуто солідарно з  ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк»заборгованість за кредитним договором в розмірі 110 304,80 Доларів США, що за курсом НБУ станом на 01.11.2011 року становить 879 901,39 грн. ( а.с.113-116)
15 квітня 2020  року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» було укладено Договір №2227/К про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюх Л.В.(а.с.135-136)
Відповідно до умов даного договору ПАТ «Дельта Банк» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо», ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» набуло право вимоги за договорами кредиту, в тому числі  за договором кредиту № 11376428000 від 25 липня 2007 року, боржником за яким є ОСОБА_2 ..
Таким чином, відбулася заміна кредитора у зобов`язанні, зокрема ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» є новим кредитором у фінансових правовідносинах з боржником, а також новим стягувачем у даній справі.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, але не стадією судового розгляду.
Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.
Відповідно до ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.
За змістом даної норми суд при вирішенні питання про заміну сторони виконавчого провадження має пересвідчитися, що особа, яка звертається із такою заявою відноситься до переліку осіб, визначених ч. 2 ст. 442 ЦПК України та, що до заяви додані документи, які підтверджують правонаступництво сторони виконавчого провадження.
На підтвердження обставин про те, що заявник є правонаступником ПАТ «Дельта Банк»» надано договір про відступлення права вимоги №2227/К від 15 квітня 2020 року.
Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
За правилами даної норми дійсність правочину презюмується.
Оскільки договір про відступлення права вимоги № №2227/Квід 15 квітня 2020 року недійсним не визнавався, доводи апеляційної скарги про те, що заявник на підставі цього договору не є правонаступником ПАТ «Дельта Банк» не можна визнати обґрунтованими.
Для вирішення питання про заміну стягувача  має значення факт укладення такого договору та передача документів новому кредитору. Факт передачі документів щодо боргових зобов`язань ОСОБА_1 підтверджується Додатком до Договру №1 - передачі реєстру боргових зобов`язань від 15 квітня 2020 року  (а.с.137-138).
Передання кредитором своїх прав іншій особі за договором про відступлення права вимоги є правонаступництвом і такий правонаступник кредитора має право звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження, що відповідає положенням статей 512, 514 ЦК України та статті 442 ЦПК України.
Таким чином, висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні є вірними.
Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що заявник не направив скаржнику жодних процесуальних документів, копії заяви, тощо, чим позбавив його права на надання відзиву на заяву, що у свою чергу потягло порушення його права на справедливий судовий розгляд, то вони відхиляються судом.
По-перше, ст.442 ЦПК України, яка врегульовує питання заміни сторони виконавчого провадження, не передбачає направлення судом копії відповідної заяви учасникам справи та заінтересованим особам, як і взагалі не містить вимог до форми та змісту такої заяви.
Дана норма також не передбачає постановлення ухвали про відкриття провадження і направлення її копії стороні, бо виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та завершальною стадією цивільного процесу.
По-друге, заява про заміну сторони виконавчого провадження є заявою з процесуальних питань, загальні вимоги до форми та змісту яких, врегульовані ст.ст.182 -183 ЦПК України.
Так відповідно до ч.2 ст.183 ЦПК України до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).
З матеріалів справи вбачається, що подаючи заяву про заміну сторони виконавчого провадження заявник додав докази надіслання цієї заяви іншим учасникам справи, в тому числі і скаржнику (а.с.192).
Разом з тим, відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.           
Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення відповідає не в повній мірі.
Відповідно до положень ч.3 ст.442 ЦПК України суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб, неявка яких не є перешкодою для вирішення питання.
Згідно п.1 ч.2 ст.223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи у разі неявки в судове засідання однієї учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.
Колегією суддів встановлено, що справа розглянута судом першої інстанції у відсутність боржника ОСОБА_1 , оскільки підтвердження про належне повідомлення про дату і час розгляду матеріали справи не містять, що свідчить про порушення судом норм процесуального права.
Згідно положень ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення є в тому числі порушення норм процесуального права.
Відповідно до п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
З огляду на приписи п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України колегія суддів приходить до висновку про наявність передбачених законом обов`язкових підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, оскільки суд допустив порушення норм процесуального права, розглянувши справу у відсутність боржника ОСОБА_1 , який не повідомлена про дату, час і місце засідання суду.
Окрім того, колегія суддів враховує, що належне повідомлення сторони про розгляд справи є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій принципу рівності сторін, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і про що неодноразово вказував у своїх рішенням Європейський суд з прав людини. Зокрема у справі «Лопушанський проти України» у зв`язку із розглядом справи у відсутність відповідача, який не був належно повідомлений, суд констатував, що не було дотримано принципу рівності сторін, гарантованого п.1 ст.6 Конвенції.
Розглянувши справу у відсутність боржника ОСОБА_1 , підтвердження про належне повідомлення останнього матеріали справи не містить, суд допустив порушення процесуального принципу рівності сторін, що позбавило боржника висунути свої заперечення і доводи проти заяви.
Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 376, 381-383,390 ЦПК України, суд, -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 23 вересня 2020 року   скасувати і ухвалити нове рішення, яким заяву Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТ-КРЕДО», стягувач: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», боржники:  ОСОБА_2 , ОСОБА_1  про заміну стягувача - задовольнити.
Замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (ЄДРПОУ 34047020) на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» (код ЄДРПОУ 39761587) при виконанні заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 19.02.2015 року по цивільній справі № 6-6777/11 за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до  ОСОБА_2 , ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до Верховного Суду з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

 Суддя-доповідач:                                         А.М. Стрижеус
 
Судді:                                                             Л.Д. Поливач
 
                                                                       О.І. Шкоріна